P. A. ØYEX. [1908 



som det til rrt-tiden svarende portlandia-tøxenåe niveaii i den syd- 

 lige del af vort land med en forholdsvis stor form af Portlandia 

 ardica, og et høiere niveau, der gaar helt op til omkring 160— 

 180 m. o. h. og i faunistisk henseende adskiller sig fra det før 

 nævnte ved at føre en ganske liden og ved eiendommelig skal- og 

 epidermistruktur karakteriseret form af Portlandia ardica og ved 

 siden af denne som regel kun et par andre smaa portlandia- 

 former. Disse to niveauer adskilles ved en geologisk horizont af 

 et noget andet præg, karakteriseret ved forekomsten af Arca gla- 

 sialis Gray, Peden gronlandicus Sowb., Siphonodentalium vitreiim 

 Sars m. fl., idethele en horizont, hvor tydeligvis andre afsætnings- 

 forhold har gjort sig gjældende, ledsaget af oscillation i de klima- 

 tologiske og bathymetriske forhold. Og det lykkedes mig at vise 

 dette ved et forholdsvis stort antal af nye fossilfund. Thi medens 

 saaledes, for kun at nævne et eksempel, Portlandia ardica kun 

 var kjendt fra fem steder inden Trondhjemsfeltet, da jeg begyndte 

 mine undersøgelser, lykkedes det mig paa de to sommerreiser 1900 

 og 1901 at fremfinde den paa ca. femti nye lokaliteter, spredt over 

 det hele felt omkring Trondhjemsfjorden, 



Paa disse to sommerreiser havde jeg ogsaa anledning til gjen- 

 tagne gange at undersøge forholdene ved Baklandets teglverk. 

 Undersøgelserne paabegyndtes her langs Nidelven, og der fandtes 

 her flere steder, under og i samt over elvens vandniveau ler. 

 Saaledes stod f. eks. straks nedenfor Elgesæter bro paa 

 elvens høire side blaagraa, lidt sandblandet, men fin ler, ofte med 

 et noget grønliggult skjær i farvenuancen ; den iblandede sand var 

 ganske fin, men enkelte spredte stene af nøddestørrelse forekom 

 dog ogsaa. Paa sine steder antog leret en mere blaa farve, var 

 da finere og tildels noget seigt. Der fandtes her fossiler dels i 

 hele skaller og dels fragmenter, nemlig 



Portlandia ardica Gray formå typica, af længde 20 mm. 

 Formen synes dog at have tilhørt en forholdsvis flad og tynd 

 type, men skal- og epidermistrukturen er den normale; den samme 

 formtypc har jeg ogsaa gjenfundet paa Ørlandet, og den bliver 

 vistnok nærmest at føie sammen med formå portlandica. 



I lertagene ved Baklandets teglverk var ved mine besøg 



