40 P- A- GYEN. [I gos 



vidgata Lin, der ved det første, overfladiske gjennemsyn havde 

 en skuffende lighed med Acmaea testuclinalis iMiill Man kunde 

 derfor i foreliggende tilfælde f. eks. tænke paa en forveksling af 

 disse to former 



Opløser vi paa denne maade modsigelsen mellem de to oven- 

 nævnte arters forekomst i skaldyngen, og antager vi, som ogsaa 

 i det foregaaende nævnt, en sandsynlig forbindelse mellem boplads 

 og strandlinje, saa har det en vis interesse at undersøge denne 

 sidste noget nærmere. Den bestemtes af Nordgaard til 30 m. o. 

 h. (1. c. pag. 18), og den synes at komme igjen paa andre steder, 

 saaledes f. eks. ved selve Trondhjems by. Thi fra Gløshaugen 

 indsendte stadsingeniør Chr. Grøndahl i 1904 til universitetets gla- 

 cialsamling fra en veiskjæring for den tekniske høiskole i en høide 

 af ca. 35 m. o. havnevæsenets nulpunkt en prøve af sandblandet 

 grus, hvori forekom talrige brudstykker af Mytilus ediilis Lin. i 

 den normale formtype og nogle faa rester af Littorina Uttorea 

 Lin ligeledes i den normale formtype, men ikke meget stor. Langs 

 denne saaledes mere generelt udprægede strandlinje har Stenkjær- 

 skaldyngens folk derfor sandsynligvis holdt til. Men dette er en 

 strandlinje af betydelig nyere dato end Trrø^a-niveauets høieste og 

 mest udprægede. Den vil svare omtrent til den første halvdel af 

 den tid, som det ifølge Blytts eksempel i den skandinaviske kvar- 

 tærgeologi i de senere aartier har været m.eget almindelig at be- 

 næivne den subboreale. Saaledes tilhørende et forholdsvis nyt afsnit 

 af Trivia-niveauets tid rykker Stenkjærdyngen temmelig langt op 

 mod vor egen tid. Mere end halvparten af landets stigning fra 

 vort første Jæderskaldyngefolks tid til vor egen er foregaaet, førend 

 Stenkjærdyngefolket streifer om ved den indre del af Trondhjems- 

 f jorden. 



Da det nu ad geologisk vei er lykkedes at bestemme den 

 omtrentlige tid for Stenkjærdyngens „arktiske" stenalder, kan 

 det have sin interesse at undersøge, om tilsvarende forekomster 

 findes paa andre steder i vort land. 



Her møder da først det af Gustafson i 1898 gjorte fund paa 

 Holeheien (Jæderen)^, som udmerker sig ved forekomsten af 



1) l-!crgcns museums aarbog 1899, No. 1. 



