12 M. FOSLIE. [1908 



p. 774), at løvets lodrette cellerækker er sedvanlig 9 — 9.5 jj- tykke, 

 cellernes høide noget mindre. 



Hos de af mig undersøgte eksemplarer af f. typica og f. 

 circumscripta, deri indbefattet eksemplar fra samme sted som t\'pen, 

 er hypothalliet for det meste svagt udviklet. Jfr. Kjellm. 1. c. t. 6, 

 fig. 10. Cellerne er 14 — 25 (32) /j. lange, meget sjelden længere, 

 og 6— 1 1 /J. brede. Perithalliet danner i regelen regelmæssige celle- 

 rækker, og cellerne er dels kvadratiske, 6—9 (11) /j. i diameter, 

 dels og for det meste vertikalt forlængede, 7—11 (14)/^ lange og 

 5 — 9 /J. brede, hos de fleste eksemplarer nu og da, hos nogle ofte, 

 sjelden meget ofte horizontalt forlængede. Der gives eksemplarer, 

 som gjennemgaaende viser lidt mindre celler end andre, og for- 

 holdet er i det hele taget noget varierende, men dog sjelden ud- 

 over de anførte maal. Formen coalescens slutter sig i det væsentlige 

 til de nævnte former. Derimod viser f. testacea gjennemgaaende 

 noget grovere struktur. Hj^pothalcellerne er hos denne form sed- 

 vanlig 18 — 25 }J. lange og 11 — 14 (18) /j- brede. Perithalcellerne 

 er dels kvadratiske, 7 — 11 /j. i diameter, dels og oftest vertikalt 

 forlængede, 9 — 18 fi lange og 7 — 11 /^ brede. Desuden optræder 

 hos alle former smaa intermediære, skraatstillede celler, som er 

 ca. 1.5 — 2.5 // i diameter. De ligner de tilsvarende celler hos 

 Archæolithothamnion, og de forekommer dels i temmelig stort 

 antal, dels tilsyneladende sparsomt, hvilket imidlertid kan bero paa 

 mindre gode og ikke tilstrækkelig tynde snit. Det samme er til- 

 fælde med Cl. loculosum og Cl. evanesceyis, men saavidt hidtil seet 

 ikke hos C^.(?) muricatum. Denne sidste tilhører sandsynligvis 

 Lithophyllum, hvorom nærmere nedenfor. Lignende intermediære 

 celler har jeg ogsaa seet hos Lithophyllum discoideum, og det er 

 muligt at de i det hele taget forekommer oftere og hos andre arter 

 end hidtil iagttaget. Jeg har imidlertid ikke kunnet finde saadanne 

 celler hos Phymatolithon polymorphutn eller Ph. lævigatum, og 

 dette synes mig berettiger til atter at anse Clathromorphum som 

 en selvstændig slegt, selv om reproduktionsorganerne er ufuld- 

 stændig kjendt. 



Artens typiske form er oprindelig beskrevet efter sterile eks- 

 emplarer. Det overvejende flertal af eksemplarer fra en række 



