No. 9] NORGES MEESEACEÆ. 15 



Den forekommer sågodtsom altid med frugt, der modnes i den 

 sidste uke av juli, uten at højdeforholdene, som det synes, i så 

 henseende kommer synderlig i betragtning. På denne tid foregår 

 også blomstringen. 



Den varierer i kapselstilkens længde, som i de lavere egner er 

 betydelig større end i fjeldtrakterne. 



Voksesteder : 



A. østre Åker, Nøkkelvatnet; Bærum, Lysakertjernet : 

 xM. N. Blytt. 



Bu. M o d u m : M. N. Blytt ; Bergan : Kiær ; N o r d e r h o v, 

 Hovsfos, Hovsmarken 125 m. : Bryhn. 



K. Gran, Rognlien: Kiær; Lom, Vasmyren 600 m. sparsomt: 

 Kaurin og H.; Dovre, Fokstumyren ca, 1000 m.: M. N. Blytt. 



H. ^ Nordre Odalen, Berg: M. N. Blytt; Våler, Ejg: 

 Bryhn; Åsnes, Kongelbæk: M. N. Blytt; Lilleelvedalen, 

 Melejmsbækken: Conradi. 



ST. Røros, Tyvold 650 m.: Conradi og Ryan. 



No. Mo. mellem Nævernesset og ørtfjeldet: Fridtz; Salt- 

 dalen if. Sommerfelt, Tausa 800 m. st. : Fridtz. 



Tr. Tromsø 1841: M. N, Blytt. 



F.: M. Vahl ; Kistran d, Mantermukka: H.; Smørstad i 

 gamle flodsenger: Ryan. 



Meesea triquetra (L.) Aongstr. 



Denne plante var kjendt allerede av Linné, og den optoges 

 av Gunnerus i FL Norv. II, (1772,) men om denne meddelelse er 

 rigtig, kan nu ikke avgjøres av mangel på eksemplar. Det samme 

 gjælder Sommerfelts angivelse om dens forekomst i Saltdalen 

 (1826) og Hartmans i Skand. FL ed. 4, (1843,) da arten, som 

 ovenfor bemerket, indtil 1841 blev sammenblandet med M. longi- 

 seta. Den første, som med sandsynlighet kan antas at ha opgit 

 den rette M. triquetra for Norge, er Scheutz (1869). 



Den forekommer på lignende steder som M. longiseta og er 

 omtrent like hyppig som denne. Også i sin horisontale utbredelse 

 frembyr den den største overensstemmelse med sidstnævnte art, 

 idet også M. triquetra er utpræget kontinental. Den stiger imid- 

 lertid højere op på fjeldene, idet den er bemerket ialfald op til 

 1400 m., og forekommer i motsætning til M. longiseta også på 

 Spitsbergen og i Grønland. I de lavere egne er den sjeldnere end 



