No. 9] NORGES GEORGIACEÆ. 23 



Den har sit tilhold i dype og trange fjeldkløfter og bak ned- 

 hængende græsdækker, altså på steder, hvor det diffuse dagsl3^s 

 kun sparsomt og nedbøren overhedet ikke når ind, ofte voksende 

 ret nedad fra oversiden av vandrette sprækker. Kun en enkelt 

 gang er den samlet på et avvikende underlag, nemlig i en sam- 

 menfiltret slamtyldt masse, som sj'nes at måtte skrive sig fra en 

 nedfaldt træstamme i en myr eller bæk. Fra utlandet karakteri- 

 seres den som kalksky, men det samme kan neppe så bestemt 

 sies om dens optræden i Norge; vistnok er bergarten på de fleste 

 findesteder kalkfri, (granit, gnejs, porl'yr, gabbro, sandsten, glim- 

 merskifer,) men den forekommer også på skifere, som er mer og 

 mindre kalkholdige, således som tilfældet (foruten måske i Ry fylke) 

 er i Vefsen og Ranen ; derimot er den like så litt hos os som 

 andetsteds truffet på rent kalkberg. Da dens yndlingssteder ikke 

 nåes av nedbøren, kræver den til gjengjæld fugtig luft Sådan 

 finder den langs kysten, hvor den ikke er sjelden fra Rj/fylke av 

 og nordover til Kristiansund og videre igjen optræder i Vefsen, 

 Ranen og Senjen (med nordgrænse ved 69° 25' n. b.). Et andet 

 utbredelsescentrum har den i en langt fra vestkysten liggende del 

 av landet, nemlig Nordmarken ved Kristiania, en egn, som imid- 

 lertid likesom Vestlandet utmærker sig ved sin stærke nedbør, som 

 i gjennemsnit går op til 1150 mm. om året, og fra dette centrum 

 går der atter utløpere til Jarlsberg og Krokskogen. I indlandet op- 

 trær den kun spredd, men de foreliggende meddelelser viser i flere 

 tilfælder, at dens voksepladser her ligger nær ved elvedrag eller 

 tjern, hvor rikeiigt dugfald og nattåke til en tid av døgnet må 

 kunne bringe den like så meget, om ikke mere, fugtighet end den 

 større nedbørmængde langs vestkysten og i Nordmarken. Den 

 forekommer fornem.melig i de lavere regioner og subalpint; men 

 den er også fleresteds fundet højt over bjerkegrænsen; det højeste 

 kjendte voksested (i Valders) ligger 1200 m. over havet. 



Den vokser umiddelbart på stenen, enten alene eller sammen 

 med andre moser, især levermoser, blandt hvilke Diplophyllum 

 albicans og taxifolium oftest er dens ledsagere. 



Må man, som bemærket, fra systematikens side finde det nød- 

 vendig at sammenfatte de ovennævnte 3 former i en og samme 



