48 1- HAGEN. [1908 



vold: Kaalaas; Før de, Hafstad; Kinn, Svanø, Havikbotnen, 

 Bransø ; Ej d, Hildenes : Kiær. 



R. Søkkelven, Aure; Bud, Stemshesten : Kaalaas. 



No. Bodin, Hopen, Rønviksberget 50 m.: H.; Buk snes, 

 i urerne på stranden mellem Stamsund og Stejne: Kaalaas. 



Il est surprenant que les feuilles du N. pumila ne soient 

 correctement décrites nuUe part; tous les auteurs les mentionnent 

 comme étroitement réfléchies sur Tun des bords et largement in- 

 fléchies å la base de l'autre. iVIais ce n'est pas complétement 

 exacte: les deux marges sont étroitement réfléchies dans le plus 

 grande partie de leur longueur, et, en outre, l'une d'elles est in- 

 fléchie å la base; cette marge infléchie å la base offre done comme 

 l'autre une partie étroitement réfléchie. Une coupe transversale 

 présente å peu pres cette figure: 



Neckera crispa (L.) Hedvv. 



Ifølge Haller (in litt. ad Dill.; se Hist'. Muse. p. 274) var denne 

 art kjendt allerede av Caspar Bauhinus som Muscus vulgaris pen- 

 natus major (Pin. p. 360; 1623). Også i Norge blev den tidlig 

 bemærket, idet den anføres av Hans Strøm i 1788; et norsk eks- 

 emplar, som antageligvis er samlet i det 18de århundrede, opbe- 

 vares i Kjøbenhavn. 



Den forekommer på tørre klipper såvel av kiselrike som kalk 

 holdige bergarter; snart finder man den på deres overskyggete 

 sider i form av løse, litet glinsende, nedhængende matter, snart på 

 fritliggende bergvægger i mer og mindre sammentrængte tuer av 

 glinsende, mørkere, indtil brunsort utseende, grøn alene i toppene, 

 undertiden (på solstekte berg) fra en krypende hovedstamme med 

 tætte, oprette, i toppen krummete grene med likeledes krummete 

 blad (var. falcata). Alene på de træbare øer på Smålenskysten 

 går den over på andet underlag, nemlig ener. I Norge fjerner den 

 sig kun sjelden langt fra kysten, som ved Maristuen og i Sell, men 

 er i kysttrakterne søndenfjelds en av de almindeligere moser helt 

 fra den svenske grænse og går mot nord til polarcirkelen; det er 

 en ren undtagelse, at den, som ved Maristuen, overskrider korn- 

 grænsen. 



