No. y] NOKGES PSEUDOLESKEACEÆ. 61 



ST. Trondhjem, Møllehaugen (/, Fager vik fr., ved Strand- 

 linjen fr., Helkansæter, Langdalen tr. ; Mal vik, Venna q^: H. 



No. Hat fjelddalen, Hatten: Fridtz; Nesne, Hugla over 

 bjerkegrænsen $, Hammerøen: A. Blytt og Arnell; Hemnes, 

 Hemnesberget q^: Kaalaas; Børøstejnlien fr., Brennberget fr. ; Mo, 

 Selforsfjeldet </: A. Blytt og Arnell; Salt dalen, Skajtiakslen 

 500 m., 'Ijørnsakslen 750 m., Solvågtinden 600 m.. Båtfjeldet 300 

 m., Nordalmenningen 300 m., Rognanfjeldet 700m.fr.; Ankenes, 

 Turtnebakken: Fridtz; Værø 100 m. ; Flakstad, Rejne (/; 

 Buksnes, Kangerurfjeldet 230-500 m. fr. ; Vågan, Svolvær 

 </ og $: Kaalaas. 



Tr. Ibbestad, Spandlinden; Tronden es. Harstad: Fridtz; 

 Berg, Havn $: Kaalaas; Tromsøsundet, Tromsøen i bjerke- 

 regionen fr. : Arnell; Fløjfjeldet: Zetterstedt. 



F. Nesseby, Stivran, mellem Varangerf jorden og Rov- 

 vejavrre: Fridtz. 



Pseudoleskea filamentosa (Dicks ) Broth. 



Denne art har vistnok i henimot 100 år været kjendt som 

 norsk; der er nemlig ingen grund til at betvile, at Wahlenbergs 

 angivelse (1812) om forekomsten av Leskea incurvata i Lyngen 

 refererer sig til den. 



Den har sin væsentlige utbredelse i bjerkebeltet og kan vistnok 

 sammen med den følgende betegnes som en av den subalpine 

 regions karakterplanter. Den går imidlertid ikke så ganske sjelden 

 op over trægrænsen og er i Sætersdalen bemærket indtil i en 

 højde av 1300 m , i Jotuntjeldene til 1200 m., i Dovretrakten 

 derimot neppe højere end 900 m. Undtagelsesvis går den på den 

 anden side ned i de øvre deler av åsregionen. På grund av denne 

 forkjærlighet for de øvre højdelag er den sjelden på østlandet; i 

 Smålenene synes den helt at mangle; i Kristianiatrakten findes den 

 her og der, for det meste højt oppe i aserne, i Buskeruds amt 

 hist og her i de indre egner. I de øvrige amter på Øst- og Sør- 

 landet er den dels ikke bemerket, dels kun langt fra kysten (i 

 Øvre Telemarken og længst oppe i Sætersdalen). På Vestlandet 

 er den også sjelden og optrær her mest i de indre fjordegner, und- 

 tagelsesvis dog også på selve kysten. Derimot er den i Kristians 

 amt, (fra Hedemarkens amt kjendes kun ett sikkert voksested), 

 nogenlunde almindelig i de højere egner, og nordenfjelds kjende 

 man spredde voksesteder i alle bedre undersøkte distrikter. 



