No. 9] NORoKS PSEIJDOLESKEACEÆ. 59 



avec Texemplaire de Leskea rigescens dans l'herbier de Wilson, et 

 non le L. stenophylla. 



Pseudoleskea decipiens (Limpr.) Kindb. 



Utskilt i 1895, blev denne art i 1897 påvist for Norge. 



Den holder sig fornemmelig over trægrænsen, på klipper og 

 stener likesom de to foregående, men går også hist og her ned 

 i skogbeltet, idet den er sikkert påvist i en højde av 550 m. Dens 

 horisontale utbredelse er søndenfjelds indskrænket til de centrale 

 fjeldegne, fornemmelig Jotunfjeldene og deres utløpere, samt Dovre- 

 fjeld og de nærmest tilstøtende trakter; likeledes forekommer den 

 på nogen steder i det arktiske Norge. 



Den er i det hele en meget sjelden art, især er den sjelden med 

 frugt, som her i landet kun er indsamlet på et par steder; denne 

 modnes antagelig likesom hos de foregående, såsnart marken er 

 blit bar, altså (i betragtning av højden) tidlig på sommeren. Blom- 

 stringen finder sted i begyndelsen av august; hos et eksemplar 

 fra Lom vlOOO m) lo/g og hos et par fra Røros (900 m.) ^^U er 

 iagttat lukkete og åpnete befrugtningsorganer. 



Voksesteder: 



Ne. Bykle, Væringsdalen 1200 m. ^■. Br3'hn. 



K. Søndre A ur dal, Sparkeviken fr. : Kiær; Vestre 

 Slidre, Kvithøvd o^; Va ng, Bergsfjeldet: Kaalaas; østre Gaus- 

 dak Rokvam: Ryan; Nordre Fron, Sikkilsdalshøen 1000 m $; 

 Våge, Gjendeshejm $; Lom, Slethavn: Bryhn; Sulhej ms Storhø 

 1000 m. fr : H. ; Borgakampen ca. 1 '00 m. : Kaurin og Ryan; 

 Lesje, Bottberget ved Holåker $: Kaalaas. 



8T. Røros. Ryen 900 m. c/: H. ; Opdal, Knutshøen: 

 Bryhn; Kongsvold ^■. Conradi; Vårstigen 900 m., Bøaletet 550 

 m. c/, Skuglifjeldet 950 m : H. 



Tr. Lyngen, Guolasjavrre: Jørgensen. 



F. Talvik, Vasbotnfjeldet : Jørgensen; Ne sseby, Bergeby- 

 elven : Kaurin. 



Pseudoleskea Breidleri Kindb. 



Nærværende plante, som allerede i 1892 utskiltes fra Amerika 



under navn av P. sciuroides var. denudata, og som i 1895 be- 



skreves fra Europa av Limpricht som PtycJiodium oligocladum, 



blev sammen med de to foregående i 1897 bekjendt fra Norge. 



