No, 9] NORGES LESKEACE.t. 93 



génériquement, et rattachées å l'un des genres Leskea, Leskeella, 

 Pseudoleslæa, Fseudoleskeella. Mais le fruit de L. tectonim con- 

 cordant presque absolument avec celui de L. nervosa, il esl im- 

 possible de les maintenir séparées en deux genres différents. 



j Folia lata, cito in cuspidem sublinearem contracta, costa 



J debilis L. tecturum 



I Folia æqualiter in cuspidem lanceolatam angustata, costa in 

 \ apice dissoluta L. nervosa. 



Leskeella tectorum (A. Br). 

 Sy non.: 

 Pterogoniu'ni tectorum A. Br. mss. ; Brid. Br. univ. Il, p. 582 



(1827). 



Leskea tectorum Lindb. in Bot. Not. 1865, p. 73 etc. 



Blev i 1827 utskilt fra Leskea catenulata, med hvilken den 

 tidligere var blit sammenblandet. I Norge var den samlet av 

 Sommerfelt allerede i 1822 og indgår i åenHypnum catenulatum, 

 som anføres fra Saltdalen i hans Suppl. fl. lapp. (1826). Som 

 Leskea tectorum er den først angit for Not ge av Berggren i 1866. 



L. tectorum optrær søndenfjelds som en ren indlandsplante. 

 Den er ikke kjendt fra de utstrakte landsdeler søndenfor og vestenfor 

 Kristianiatrakten og Ringerike, hvor den forekommer på el litet 

 område; på Vestlandet findes den vistnok, men skyr også her 

 kysten, idet de to kjendte voksesteder ligger langt inde i eller 

 indenfor fjordene. Sit egentlige utbredelsesfelt søndenfjelds har 

 den i Gudbrandsdalen, hvor den er temmelig hyppig, og går herfra 

 østover til Lilleelvedalen og nordover op på Dovrefjeld og i Røros- 

 trakten. Den fortsætter nordover, idet den ikke er sjelden i de 

 lavere egner av Opdal, og dukker så atter op i Guldalen og ved 

 Trondhjemsfjorden. Sandsynligvis forekommer den jevnt spredd 

 længere nordover, da den er kjendt fra alle bedre undersøkte egner 

 (undt. Lofoten) helt til Varangerfjorden ; den forekommer også på 

 Beeren Eiland og Spitsbergen. 



Søndenfjelds går den sjelden ned i lavlandet, men optrær for- 

 nemmelig i åsregionen og den subalpine region; noget voksested 

 ovenfor trægrænsen er her vistnok ikke kjendt. Men på Dovre- 

 fjeld stiger den, sandsynligvis dog kun sjelden, op i fjeld regionen, 



