No. 9] NORGES LESKEACEÆ. 105 



^e. Hommedal, ur under V'oreheja $ : H. ; Byg land, 

 Frøjsnes $ , Skåmedal c^: Bryhn. 



8B. Fuse, Kikkedalen ovenfor Gjønvatnet : Jørgensen ; Vi kør, 

 Norejm (/'i Kaalaas; Gran \' in, 300 m. fr., Nesejmslien 40 m. 

 fr. : Havås. 



l^B. Balestrand, Mundal (^■. Bryhn; Sogn dal, Stedje- 

 åsen c/': Wulfsberg. 



K. Vang, Øjlo 500 m. (/: Kaalaas; Fåberg, Rejstad; 

 Øj er, Tretten: Ryan. 



8T. Ålen, ovenfor Rejtan 600 m. ; Opdal, Losløkken 600 

 m., nedenfor Håkår 600 m. o^: H. ; Skjørstadlien 700 m. : Kau- 

 rin, H. 



l^T. Nedre S tj ør dalen. Koksåsen c^: Bryhn. 



No. Vefsen, Dolstadåsen; Mo, Selforsfjeldet : Kaalaas; 

 Salt dal en, Nedre Bergulnesli 100 m. : Fridtz, (en form med tættere 

 blad og utydeligere bladører end normalt; hører imidlertid hit på 

 grund av de anatomiske forhold). 



Anomodon viticulosus (L.) Hook. & Tayl. 



Omhandles allerede i Morisons Hist. oxon. (1699) og, beskrives 

 av Dillenius. Den er her i landet kjendt fra det 18de århundrede, 

 idet den nævnes av Hans Strøm og ifølge et endnu opbevaret 

 eksemplar er samlet i Telemarken av H, J. Wille (1786). 



Forekommer likesom de øvrige tre arter både på klipper og 

 trær, på det sidstnævnte underlag dog vistnok kun i landets syd- 

 ligste egner; på Vestlandet og nordenfjelds holder den sig uteluk- 

 kende til klipper. I amterne ved Kristianiafjorden er den bemerket 

 på fjeldgrund av meget forskjellig sammensætning, men norden- 

 fjelds kun på skifere og kalkberg. Den foretrækker skygge og 

 klær ofte i stor utstrækning siderne og underflaten af utoverhæn- 

 gende tørre klipper og nedstyrtete blokker i skogene, særlig i 

 løvskog. Det horisontale område for dens utbredelse er ikke i 

 væsentlig grad forskjellig fra de øvrige arters; dog skal den gå 

 længere mot nord, idet den av Wahlenberg angis fra Lyngen, (ca. 

 69V2° n- b.), medens den av andre ikke er fundet længere nord 

 end i Salten (67" 18' n. b.). Denne Wahlenbergs angivelse finder 

 ikke støtte i, hvad vi vet om dens vertikale utbredelse, ti den 

 stiger ikke højere end A. Rugelii og longifolius, hvis kjendte 

 nordgrænser dog ligger ikke blot sydligere, men også under gun- 

 stigere klimatiske forhold end Lyngens. 



