108 I- H AGEN. [1908 



utrenset det meste, så at han av de arter, som Kindberg har hen- 

 ført dertil, blot bibeholder P. catenulata; desuten regner han P. 

 papillosa og P. tectorum hit. Men den sidste må nødvendigvis 

 stilles ved siden av Leskeella nervosa, og den næst foregående 

 finder sin bedste plads i Heterocladium, så at P catenulata blir 

 tilbake som det eneste brukbare i det Kindbergske sammensurium. 



Pseudoleskeelia catenulata (Brid.) Kindb. 



Oprindelig av Bridel beskrevet som en Pterygynandriim og 

 senere av forskjellige forfattere henført til forskjellige slegter, er 

 denne art, såvidt vites, her i landet først samlet av Sommerfelt, 

 der også har optat den i Suppl. Fl. lapp. (1826). 



Uagtet P catenulata er temmelig let at kjende, har den i 

 Norge været forvekslet med Leskeella tectorum og fornemmelig med 

 former av L nervosa, specielt L. rupestris Berggr., så at den 

 hos os har været anset for langt mere utbredd end den i virkelig- 

 heten er; den er nemlig ingen almindelig plante, om den end 

 indenfor de begrænsete områder, hvor den forekommer, er ganske 

 hyppig. Den er en utpræget kalkplante, hvis utbredelse i få ord 

 uttrykt er indskrænket til Kristianiasiluren og Nordlandsdolomiten ; 

 forøvrig har den nemlig kun at opvise en isoleret forekomst i 

 Telemarken på underlag av kalk, og en lignende i Hardanger 

 (Granvån) i en egn, hvor fjeldet ifølge „Norges Land og Folk" be- 

 står av alunskifere og glinsende skifere, som højst sandsynlig er 

 kalkholdige. På Kristianiafjordens vestside er den kjendt fra 

 trakten omkring Skiensfjorden og fra Kristianiaegnen, hvor den er 

 ganske almindelig, samt fra Lier og den østlige del av Ringerike; 

 i Nordland findes den i alle bedre undersøkte distrikter, Vefsen, 

 Ranen, Salten, hvorfra man har et ikke ringe antal voksesteder, 

 samt Andøen, hvor den på en kalkhaug har sit nordligste finde- 

 sted (ca. 69° 8' n. b.)^) På underlag av den nævnte sammen- 



Den er opgit Ira et par steder på Murmanskysten under samme bredde eller 

 måske nordligere, hvor den skal være samlet på granit og sandsten. Man 

 kjender ellers ikke noget eksempel på, at en kalkstø plante ved sin nord- 

 grænse går over på kalkfrit underlag, medens det er en velkjendt sak, at 

 kiselplanter under lignende omstændigheter kan gå over på kalk. 



