No. 9] NORGES LESKEACEÆ. 113 



helst i nogen avstand fra selve kysten, og oftest også i nogen 

 højde over havet. I Kristians amt derimot er den neppe sjelden 

 i Valders og yderst almindelig i Gudbrandsdalen, likeså på Dovre- 

 fjeld og i de nærmest tilstøtende trakter. Også på Trondhjems- 

 fjordens sydside hører den til de almindelige moser. Det samme 

 er rimeligvis tilfældet i hele det nordenfjeldske, men for strøket 

 mellem Trondhjem og Vefsen kan der av mangel på oplysninger 

 intet sies herom. Fra Vefsen av og nordover helt til Varanger- 

 fjorden ligger voksestederne, (når man ser bort fra Lo fotoerne, 

 hvor den mangler,) nogenlunde tæt sammen, så at den også her 

 må regnes til de almindeligere arter. Den forekommer også på 

 Spitsbergen. 



På Østlandet kjendes den fornemmelig fra lavlandet og går 

 ifølge Kiær i Kristianiatrakten kun undtagelsesvis op i åsregionen; 

 ellers er den måske her hyppigst, men den findes dog gjennem 

 hele skogbeltet, og der er ingen tvil om, at den på sine steder 

 også overskrider trægrænsen, uagtet nogen bestemt angivelse herom 

 ikke foreligger. 



Dens almindeligste underlag er jorddækte, åpne eller over- 

 skyggete berg, og disses sammensætning er uten indflytelse på 

 dens forekomst, men den findes også likesom il/, tenerrima i huller 

 under_ græstorv, på nedhængende torvagtige masser, undtagelsesvis 

 også på jord, ja selv på grusete strandkanter. 



Frugt er ikke sjelden fundet i Kristians og Søndre Trondhjems 

 amts indlandsegne, men også længere nordover helt til Alten er 

 den samlet. Den modnes i slutningen av juli eller i første halvdel 

 av august, sjelden senere. De sterile eksemplar indeholder i det 

 aldeles overvældende antal tilfælde hunplanter; derimot er han- 

 planter en stor sjeldenhet i sterile tuer; herved er dog at merke, 

 at hanblomsterne langt lettere unddrar sig opmerksomheten end 

 hunblomsterne. Blomstringen falder til samme tid som hos M. 

 tenerrima. — 



På de norske planter er bladenes rygflate altid (mer eller 

 mindre) ru ; de er således at henføre til Lindbergs var. scabrifolia, 

 en form, som uten nogensomhelst grænse fly ter over i hovedarten. 



8 



