Xo. 13| RUNERNE PAA ET NYFUNDET BRYNE. 7 



over kanten ind paa den tilstødende ubeskrex'ne flade. Oventil 

 er der en depression, som er fremkommen derved, at instrumentet 

 her er trykket ned i stenen, og der er sprunget ud et lidet stykke 

 af stenens overflade. Ovenfor stavens top er der en trekantet for- 

 dybning i fladen, hvis begrænsning faar lighed med øvre del af Y< 

 men intet kan her sees at være ristet. 



Søger \'i nu fra runologisk synspunkt at fastslaa læsningen 

 af r. 4, har \'i valget mellem følgende muligheder: Runen kan 

 være | i, eller den kan være + n (??). Men i begge disse tilfælde 

 begynder runen et godt stykke lavere end alle andre runestave i 

 indskriften. R. 4 er sikkert skreven saaledes, at instrumentet er 

 ført ovenfra nedad. Men da forstaar man ikke, hvorfor en |-rune 

 (eller en+-rune?) her er begyndt langt nedenfor kanten, i modsæt- 

 ning til de andre |-runer i indskriften. Indskriften B er altfor om- 

 hyggelig indridset til, at der her kan være tale om skjødesløshed. 

 Kn stav, som begynder et godt stykke la\^ere end alle de andre 

 runestave, er ingen rune; den kan heller ikke være .skilletegn, da 

 det er utroligt og uden analogi, at en streg af saadan længde er 

 anvendt som skilletegn. Skal vi derfor her faa frem en virkelig 

 runeform, maa vi tage hensyn til den tredje (og sidste) mulighed, 

 som kommer i betragtning ved læsningen af r. 4. 



I den ældre runeskrift findes der én eneste rune, hvis sta\' 

 begynder et stykke lavere end de øvrige runer, nemlig Y k. Naar 

 r. 4 nu har en saadan stav, er det methodisk rigtigt at forsøge 

 at læse den som Y k. Enten har runemesteren glemt at tilføie 

 kvistene oventil (hvilket er lidet sandsynligt paa grund af den 

 omhu, hvormed B forøvrigt er indridset), eller r. 4 har væn-et Y k 

 med kviste, som har været forholdsvis svagt indridsede, dog ikke 

 svagere, end at spor deraf tør antages at være levnede i begi'æns- 

 ningen af den trekantede fordybning, som sees over stavens top. 



Saaledes nødes jeg af runologiske hensyn til at læse r. 4 

 som Y k. Vi skal senere .se, at denne læsning ogsaa af sprog- 

 lige grunde er særdeles tiltalende.') 



') For læsningen Y havde jeg bestemt mig, førend jeg var naaet til en tolk- 

 ning af indskriften. Saaledes blev runen ogsaa læst af bibliothekar A. Ivj æ r 

 og, saavidt jeg nu mindes, ligeledes af andre, som uafhængig af mig har 

 undersøgt Strøm-brynet. 



