No. 13] RUNERNE PAA ET NYFUNDET BRYNE. ]9 



én gang, men der synes at ligge nogen tid (nogle aar eller kanske 

 kun nogle dage) imellem dem, enten de nu begge hidrører fra 

 samme mand eller ikke. 



Runeformerne for k og s i indskriften B kunde synes snarest 

 at henvise til tiden omkring aar 700 (jfr. s. 8 f.). Men sprogfor- 

 merne tyder dog paa, at Strøm-runerne er noget ældre, kanske 

 endog fra første halvdel af 7de aarh. De bliver da lidt yngre end 

 Varnum-indskriften, som ogsaa har formen Y for k. 



Hvis den givne tolkning i hovedsagen har truffet det rette, 

 maa vi vel tænke os, at man har brugt at hvæsse vaaben (pile- 

 spidser og andre smaa egg-redskaber) med det viede runebryne for 

 derved at overføre paa dem dettes magiske kraft. Naar man har 

 gjort dette, har man ikke behøvet at ængstes for truende kampfare. 



Denne tolkning forekommer mig dog temmelig søgt, og jeg 

 kan ikke støtte den ved analogier fra moderne overtro. Jeg nærer 

 derfor tvii om, at det har lykkets mig at løse de vanskeligheder 

 — af real ikke mindre end af sproglig art — , som knytter sig til 

 Strøm-runerne. Navnlig vil vel min forklaring af ha{)u som instru- 

 mental og af ligi == gin. liggi w'cT vække anstød. Desuden vil 

 man maaske finde min tolkning af hali (stamme */^aZZ^-„sten") 

 altfor dristig og foretrække at forklare dette ord som akkus. af 

 "^hali- „mand, helt", gin. halr. 



Denne sidste forklaring af hali har jeg (s. 10 anm. 2) be- 

 tegnet som lidet sandsynlig, idet jeg fandt et udtryk „denne 

 mand" upassende i en indskrift paa et bryne. Umulig er den 

 dog ikke. „Horn skal væde denne mand" kunde være ordret 

 gjengivelse af en formel, hvormed den unge helt overøstes med 

 vand, forat han skulde blive usaarlig i kamp (jfr. Håvamål 158, 

 hvor Odin siger, at han kan overøse den unge mand (halr) med 

 vand, saaledes at han ei vil segne for sverd ^) : „lad saa fare true 

 (ham) med kamp ! " I en bryne-indskrift venter vi dog, at „væde" 

 har en betegnelse for „bryne" til objekt. 



') Jfr. S. Bugge, Studier I s. 371 ff. og den der citerede litteratur. 



