No. 14] OLDSAGSAMLINGENS TILVÆKST I 1908. 13 



hul efter en nagl. Overfladen glat uden ornamenter. Indeni sidder 

 spidsen af et horn, gjennemtrukket med bronceir. En lignende 

 kugleformet afslutning af et drikkehornbeslag sees paa et beslag 

 fra Hyrt i Vussestranden, afb. Aarsb. 1892 fig. 11 (8533). 



1. 11 glasperler. Deraf er to lange cylindriske af brun 

 masse med røde spiralsnoede baand, — to længderiflede, en større 

 grøn og en mindre blaa, — en større ringformet af sort masse med 

 hvide og gule zikzakbaand mellem røde rette linjer, — to flade af 

 gjennemsigtigt grønt glas, — en klar grønlig med dybe længdefurer, 



— en liden tøndeformet gul med brune, sorte og hvide tegninger, 



— en firkantet rødbrun med stort hul og tynd væg, — en kort 

 cylinderformet af gulbrun masse (8534). 



m. Ufuldstændig gjenstand af jern i to stykker, udentvivl 

 foden af en kole (lampe) som R. 432. Det ene stykke, som er 

 38 cm. langt, er afbrækket i begge ender, men i den øvre mangler 

 dog kun en liden del, som skaalen har hvilet paa. Den øverste, 

 16 cm. lange del, som oventil og nedentil er begrændset ved en 

 stor knop, dannes af fire stænger, som staar lidt ud fra hverandre. 

 Det øvrige lige ned til bruddet dannes af en tiresidet stang. Det 

 andet stykke er 66 cm. langt og bestaar af en firesidet ten, som 

 i den ene ende har sin oprindelige spids. Der er neppe tvivl om, 

 at det hører sammen med det første stykke; men isaafald maa 

 et mellemstykke mangle (8535). 



n. Flere stykker af en saks af jern, som maa have været 

 omtr. 30 cm. lang. Bøilen har været mindre vid end paa R. 443 

 (8536). 



o. Spidsen af et knivblad af jern, som er rustet fast til 

 drikkehornbeslaget (8537). 



p. Et 6 cm. langt brudstk. af et enegget redskab af jern, 

 som udentvivl har været et sigdblad (8538). 



q. Nogle klinksøm af jern, de fleste brækkede (8539). 



r. Flere ubestemmelige brudstkr. af jern (8540). 



Ved det trefligede smykke, de keltiske beslagstykker og den 

 tidlige spændetype (a), som er den ældste blandt de dobbeltskallede 

 spænder og ældre end flere af de enkeltskallede, kan dette fund 

 sikkert bestemmes som ikke yngre end 9de aarh. Indholdet viser, 



