22 



gre bergstrakter inåt öns midt, som de rikaste 

 och vigtigaste fynden skola komma att göras af 

 den, som blir nog lycklig alt framdeles närmare 

 få undersöka Indefatigable, h vilken i allmänhet 

 synes mindre svår att bevandra än sina grannar. 



d. Alhemarle. 



Icke stort mera har jag att meddela om 

 denna ö, än om den föregående. Vi hitkommo 

 tidigt på morgonen och måste härifrån afresa 

 middagstiden samma dag. 



Albemarle är af alla Galapagos-öarne den 

 största och den, som högst reser sig ur hafvet. 

 Den är genom sin ^^tterliga ofruktbarhet och syn- 

 barliga nakenhet den allra mest afskräckande och 

 den, som för naturforskaren synes erbjuda minst 

 intresse. Och likvisst företer den helt säkert just 

 genom denna sin bildning bäst af alla tillfälle 

 att lära känna, huru det troligen såg ut, när dessa 

 öar först fingo sin gryende vegetation. 



Från den oftast branta stranden höjer sig 

 ön uppåt temligen jemnt och starkt, tills man 

 längst upp märker en bergås, som blifvit upp- 

 gifven alt nå 4,800 fots höjd. Den synes tem- 

 ligen grönklädd, dock ännu icke af skogar j men 

 hela ön (så mycket jag af densamma kunde se) 

 från hafvels strand upp till dessa berg utgöres 

 af en enda kolossal pimpstensbädd, lös som pac- 

 kad tlygsand, och hvarest den sparsammaste och 

 torftigaste växtligliet blott fläcktals kunnat fästa 

 sig och Unna näring. Eutriana pilosa, Triclioneura 

 Hookeri, Aristida couipacta, Paspalum canescens och 

 Ci/peri/s dissitiflorus (en egen torm) sälla sig så 

 vidt möjligt är tillsammans och bilda här och 

 der några grönskande plättar, der man mellan 

 de ytterst ymniga och särdeles gigantiska (man 



