40 



Euphorbia pilulifera, maculnta, liicinus communis och 

 Jatrophn Manihot, som tiiiiias i Ijåde gamla och 

 nya verlclen, samt Crolon Xalapcnsis, Phyllanthus 

 obovatus och Hippumane Mmicinella, h vilka äro 

 mera egna tor (JNord) Amerika, aro de Öfriga 22 

 arterna för dessa öar alldeles egendomliga och 

 blott föga erinrande om andia frän de nord- 

 ligare länderna. Charles-ön har af delta aiitai 

 11, Chatham också 11, Albemarle 7, James 6 och 

 Indefatigable 1. En enda, Euphorbia viminea, är 

 gemensam för 3:ne öai-, fyia för 2:ne, men alla 

 de andra 20 tillhöra blott sin egen ö. 



Amarantaceaä representeras här af 19 ar- 

 ter, d. ä. nngefär Vh 'a^ ^11^* <le fullkomligare 

 växterna och således i mycket större propor- 

 tion än familjen annars intager till de nu kända 

 phanerogamerna. iläraf är blott en enda art 

 l^Åmarantus spinosus) gemensam för nästan alla 

 odlade ställen mellan tropikerna; och de tvenne 

 andra arterna af samma slägte (A. caraccasanus 

 och celosioidcs) äro troligen skiljda från de syd- 

 amerikanska arterna af samma namn. 16 Ama- 

 rantacea^ tillhöra således uteslutande Galapagos- 

 öarne. Charles-ön äger 14, Chatham 9, Inde- 

 fatigable 3 och James 2. Blott 5 äro gemensam- 

 ma för 2:ne öar, annars 14 inskränkta mera till 

 egna lokaler. De båda här öfvervägande genera, 

 Ådenanthera och Telanthera, äro hufvudsakligen tro- 

 piskt amerikanska, såsom ock familjen annars i 

 Amerika äger sitt centrum och tvifvelsutan der- 

 före här så talrikt uppträder. 



Rubiaceae bestå af 15 arter, således V^ af 

 phanerogamerna, och följaktligen i ungefär sam- 

 ma proportion som vi liuna i Amerika och an- 

 norstädes. Af dessa bilda alla de till slägtet 

 Borreria höiande arterna en för dessa öar sär- 



