13 



hixv Icirctiiidesvis Gnmopetulcrna gLMioiu liera Com- 

 positce och Convuiuuloceiv (Jpomaa Gnlapagensis ocli 

 Kinhcrgi, Evolvulus glabriusculus samt liatatas pen- 

 taplujlla särdeles ymniga). Men när man kommer 

 nägol liögre upp iir det företrädesvis Eleulevope- 

 talerna, som visa sig i talrika och vegela tionens 

 hela utseende ntmäikt bestänimande Papilionaceiv, 

 såsom Cassia applanata, hvilken bildar verkliga busk- 

 snår, C. occidentalis, pkla och sericea, samt Crotala- 

 ria glabrescens, men ännu mera Cr. puherula, kring 

 hvilken Cuscuta Sandivichiana slingrar sig i de tä- 

 taste ruskor, ofta äfven uppstigande på de när- 

 stående buskarne at" Lantana och Varronia, ja ej 

 sällan till och med på Mimoseernn. 



De högre regionerna kunde jag, såsom förut 

 niimdt är, ej hinna att bestiga, nien atl döma 

 efter de redan förut luuler framskridandet uppåt 

 varseblifna förändringar i vegetationen kan med 

 säkerhet antagas, att dessa trakter äga alt uppvisa 

 icke allenast den största rikedomen och yppighe- 

 ten, ulan möjligen äfven den intressantaste bland- 

 ningen af ursprungliga och invandrande växter. 

 Man har nem ligen framställt såsom et I antagligt 

 factum, att i dessa trakter med temlig säkerhet 

 kan efter graden af en ös skogsmassa bestämmas 

 dess relativa ålder, och häraf kan man ock sluta 

 till, att Chatham-ön, som, kanske med undantag 

 af James-ön, i sin sydliga del visar Aen största 

 lummigheten, längst häften vegetation af troligen 

 från fasta landet hit inflyttade arter; till hvilken 

 omständighet man ock bör lägga tvenne andra, 

 nemligen den ena, att denna ö är den vestligaste 

 af Galapagerna och således mest utsatt för de från 

 Amerika kommande strömmarne och vindarne 

 (Peruströmmen och sydostpassatlen, samt längre 

 upp och ailägsnare Panamaströnimcu och nord- 



