50 



fhorbiacccr. Anm ranta re er-, smnt pji sätt och vis Ha- 

 biaceca och Compoaitoi med alhleles egiui tbruier. 

 Vi tiiina ock, att det naturligtvis är der som de 

 första iiykoiidingariie bosätta sig och hvarifrån 

 de sechiii, en i^äng likasom hem ma vande med 

 sina nya omgifningar, stiga allt högre uppät mot 

 vulkanspetsarne och molnen. 



Mau skulle dessutom med Hoorer och flera 

 i detta hänseende kunna erinra om vegetationens 

 heskalleidiet p;"i andra i geologiskt hänseentle med 

 Galapagerna öfverensstäm mande öar. En sådan 

 är t. CK. Ascension, belägen nära nog på sam- 

 ma sydliga latitud och af alldeles samma af- 

 skräckande sterih», torra yttre utseende och l)e- 

 skaileniiet. Der består hela den dikotyledona 

 vegetationen nästan endast af en Rubiacé och 

 en ncdiiggande Eupliorbia, till det yttre snarlik 

 dem fiån (jalapagos-öarne, och Aristida Adscensi- 

 onis, ett der rätt ymnigt gräs, påminner högeli- 

 gen om de af oss här beskrifne 5 nya arterna af 

 samma siiigte. En sådan är vidare S:t Helena, 

 en likaledes ur hafvets sk()te uppkastad lavaklij)- 

 pa, der man nu ser de stelnade eldströmmarne 

 slingra sig från kratern utåt de stupande kuster- 

 na. Den enda vegetation, hvilken från sin s. k. ur- 

 sprunglighetstid der ännu mägtat bibehålla sig, och 

 hvilken man ej återfinner förr än man hunnit de 

 högsta spetsarne af Dianas j3eak i öns centrum, ka- 

 rakteriseias också hufvudsakligen af trädartade syn- 

 genesister, liksom vi nu finna förhållandet vara på 

 Galapagerna. Och slutligen skall Juan Fernan- 

 des vid Chilenska kusten ytterligare företesam- 

 ma vegetativa egenskaper. Hos alla dessa öar se 

 vi en vegetation, som äfven i sina egendondiga 

 former visar mycken öfverensstämmelse med de 

 närliggande kontinenterna. 



