(i G. A. Karlsson. 



äro i tvärsnitt betydligt vidare; mellan dem och kambium ligga ringportra- 

 keiderna, fortsättande de regelbundna rader, i bvilka det sist nämnda slaget af 

 spiraltrakeider äro ordnade. Trakeidernas ringporer ligga på de radiala väggarne . 

 och äro bildade efter den vanliga typen, så att från en af primära membranen 

 i två smårum afdelad gård ("Hof") en por leder ut till hvardera cellens hålighet. 

 Xylemstrålar uppdela vedpartiet i 4 — 5 grupper med vanligen 3 cellrader i 

 hvarje grupp, och dessa märgstrålar fortsättas in i vekbastet af phloemstrålar, 

 genom hvilka de likaledes i rader ordnade vekbastelementen uppdelas i lika 

 många grupper. Xylemstralarnes celler hafva tunna, förvedade membraner, mot 

 hvilka membranerna till närliggande trakeider visa ensidiga aflagringar. De 

 äro mycket långa och hafva vanligen tvärstälda bottnar. Vekbastet och veden 

 åtskiljas af ett lager kambiumceller, genom hvilkas verksamhet efter första årets 

 slut hufvudsakligen blott bastdelen tillväxer, såsom äfven Frank (anf. st. sid. 

 187) angående Taxus uppgifver. 



Vekbastet består af silrör, åtskilda af de nämnda phloémstrålarne. Silrören 

 äro länga och tillspetsade med tämligen tjock, oförvedad membran samt silskifvor, 

 placerade på samma sätt som ringportrakeidernas ringporer (jfr Janczevvski 

 anf. st. sid. ^64). Vanligen blifva en del i grupper liggande silrör mycket 

 tjockvägg'iga, i det att deras membran sväller och uppfyller större delen af 

 silrörets ursprungliga hålighet. Phloémstrålarne bestå af kortare, med horizontala 

 bottnar försedda celler, som hafva betydligt större lumen, riklig protoplasma 

 och om sommaren stärkelse samt i membran och lumen ofta kristaller. Lik- 

 nande öfver hvarandra radade parenkymceller kunna också förekomma sparsamt 

 inströdda mellan silrören. Cellernas längd i phloémstrålarne är vanligen fyra 

 eller fem gånger större än bredden. 



1 den mot bladkanten vända flanken af hvartdera kärlknippet undergå sa 

 väl vedens som vekbastets element ganska betydliga modifikationer. Silrören 

 lemna här rum för en temligen storcellig väfnad, livars membraner likaledes 

 äro oförvedade, temligen tjocka och utan porer (Fig. 1, % f). Vid längdsnitt 

 finner nian cellernas längd ganska vexlande, dock äro de vanligast lika breda 

 som langa. Innehållet är protoplasma, som ofta samlar sig vid cellens 

 båda bottnar, sä att protoplasmalagrets tjocklek successivt aftager mot niidten, 

 der innehållet stundom är vattenklart. Denna vålnad, som jag hädanefter vill 

 beteckna med namnet tranqfltsionsphloem, är redan första året fullständigt ut- 

 vecklad. 



