10 G. Å. Karlsson. 



som den radiala. Intercellulargångar; som hos de beskrifna formerna af den 

 periferiska transfusionsväfnadeii äro synnerligen små, äro här temligen stora 

 och talrika, bildande i tvärsnitt triangulära eller rektangulära öppningar. Dessa 

 jemte de vid väfhadens innersta celler stundom bildade luckorna efter resorberade 

 protoxylemelement gifva honom ett utseende, som rätt mycket erinrar om en 

 märgväfnad eller snarare om cellerna i primära märgstrålar. Emellertid visar 

 den gradvisa öfvergången Iran de mesl periferiska cellerna till denna inre väfnad, 

 att den måste betraktas som med transfusionsväfnadeii samhörig, och jag vill 

 derföre hädanefter som märglik transfusionsväfnad beteckna denna väfnad, 

 hvars element af Haktig (anf. st.) benämnas Blattfasern. Dess celler blifva 

 inåt mot kärlknippet allt längre, i samma mån de blifva smalare, membranerna 

 vanligen allt tunnare och svagare förvedade samt porerna allt färre och smärre 

 och få allt mer beskaffenhet af enkla, .lernte den vattenklara cellsaften finner 

 man här sparsam protoplasma och om sommaren ett fåtal stora stärkelsekorn. 

 Stundom, isvnnerhet dä kärlknippena äro mera åtskilda, finner man i denna 

 väfnad en och annan cell, som innanför den förvedade membranen har en mer 

 eller mindre mäktig, svagare förvedad inre aflagring, som genomsättes af långa 

 porkanaler, hvilkas vidd aftager mot cellens lumen. Dessa stödjeceller äro hos 

 Pinus austriaca sällsynta på inre sidan om veden, men hos Pinus silvestris 

 utgöra de en sammanhängande väfnad, som går mellan de bada kärlknippena 

 och äfven utbreder sig på båda sidor om hvartdera kärlknippet, så väl på 

 vedsidan som på bastsidan. 



Vi halva derföre anledning att misstänka, att det på vekbastets utsida i 

 en nästan enkel rad utbredda hårdbastet (Fig. I, c) är att föra tillsammans 

 med transfusionsväfnadeii snarare än med det egentliga kärlknippet, och såsom 

 vi snart skola visa, har en sådan åsigt många och kraftiga skäl för sig. 



Från den nyss beskrifna, af i tvärsnitt rundade celler bildade transfusions- 

 väfnadeii se vi lika beskaffade celler (Fig. I, p) sträcka sig mellan de båda 

 kärlknippena, ifall nämligen det tvärsnitt, vi undersöka, ej är tagef sa högt på 

 barret, att dessa sainuianslutit sig till ett enda knippe. Pä midten af barret 

 äro de vanligen åtskilda af ."> s cellrader, hus hvilka på grund af kärlknip- 

 penas tillväxt den radiala diametern blifvit större än ilen tangentiala. Cellerna 

 hafva ganska tunn, svagf förvedad membran, som stundom är något vagig, 

 äro ganska långa prosenkyinceller, som senare genom sparsamma tvärväggar 

 afdelats i parenkymceller, hvilka emellertid äro särdeles langa i förhållande till 



