14 



G, A. KarlssoD. 



åtskilja kärlknippenas vekbast, medan derémot cellerna i den del af bryggan, 



som åtskiljer védpartiema, hår liksom hos 1*. austriaca kunna bibehålla ett 

 utseende, som påminner om cellerna i en primär märgstråle. 1 råt linie inåt 

 och utåt från bryggan har vanligen äfven sklerifiering inträdt hos celler i den 

 periferiska transfusionsväfnaden och t. o. m. i strängslidan, så att derigenom 

 ofta bildats en radialt stäld lamell af fastare celler, hvilken på tvärsnitt fram- 

 träder som en radialt ståld pelare mellan kärlknippena. Dess uppgift är tyd- 

 ligen att åt det centrala partiet bilda ett kraftigt motstånd mot sammantryck- 

 ning från öfver- och undersidan och mot böjning. Den egentliga periferiska 

 transfusionsväfnaden är ej så rikligt utvecklad som hos Pinus - ■ barren äro 

 också flera ganger kortare — , membranen är tjockare, och porerna äro mindre. 

 Mot strängslidans celler äfvensom mot de protoplasma förande parenkymcellerna 

 hafva de egentliga transfusionseellerna ensidiga ringporer. Mellan xylemet och 

 strängslidan har det vanligen u 2 celler mäktiga lagret af parenkymceller ej 

 utvecklats till egentliga transfusionsceller, utan alla äro protoplasmaförande och 

 enkelporiga med oförvedad membran. Till sitt läge och sin form motsvara de 

 närmast de märglika transfusionseellerna hos Pinus och kunna derföre lämp- 

 ligast sä benämnas, ehuru de till membranens och innehållets beskaffenhet 

 äfven hafva en viss likhet med de enkelporiga transfusioncellerna. Mahlerts 

 uppgift (anf. st. sid. 21), att hos slägtet Abies xylemet ansluter sig till ved- 

 sidans strängslida, är alltså icke riktig. 



Vid barrets bas äro kärlknippena splittrade i Hera, vanligen 5 — 6 grupper; 

 och den af tunnväggiga celler bestående bryggan mellan de tvänne mellersta 

 grupperna är ganska smal. Mycket nära intill barrets bas uppträder trans- 

 fusionsväfnaden. Visserligen saknas ej hårdbastceller i densamma, dock får 

 barret på denna höjd sitt hufvudsakliga stöd af det Hera celler mäktiga hypo- 

 dermat. 



I barrets inbugtade spets slutar det centrala af strängslidan omgifna par- 

 tiet vid inbugtningen och är der genom en enkel rad pallisadceller skildt från 

 hypodermalagret. Anmärknings vä rdt är för öfrigt, att man här hos en och 

 annan transfusionscell kan iakttaga nätaflagringar jemte ringporer i membranen. 

 Elementen upphöra här efter hand liksom hos Pinus, men dessförinnan upp- 

 träda äfven egentliga transfusionsceller ofvanför xylemet, skilda från detta genom 

 märglika transfusionsceller. 



