Tr.'mst'iiMnnsvät'nadi'ii hos Coniferern». I t 



stämma ined samma element hos Pinus austriaca. Gårdväggen synes vara 

 något uppsväld (Fig. II). Bottnarne äro stundom riktade lodrätt mot längd- 

 väggarne men harva det oaktadt blott en ringpor, medan de närliggande egent- 

 liga transfiisionscellerna bafva mindre porer och många sådana i hvarje botten. 

 Transfusionsphloémet är äfven rikligt utveckladt samt öfverensstämmer med det 

 bos Pinus austriaca beskrifna- 



Hårdbastcellerna äro liksom hos Picea samlade i en tät grupp nedanför vek- 

 baste! och försedda med en synnerligen mäktig, oförvedad sekundär membran- 

 afiagring innanför den förvedade primära. Isolerade genom maceration visa de 

 sig genom tvärväggar mycket tydligt afdelade i fack (Fig. 8). 



Parenkymet mellan det egentliga kärlknippet och strängslidan har utveck- 

 lats till 8ins emellan ganska (dika element. OfVänför veden ligger ett enkelt 

 cellager, som hiijer sig mer eller mindre långt utåt kring kärlknippet. Dess 

 element halva strängslidcellernas längd, form och innehåll. Membranen är 

 oförvedad och har enkla porer. Stundom ersattes här en cellrad af en hård- 

 bastcell. Till böger och venster om hårdbastet, nedanför phloémet, ligga der- 

 emot väl utvecklade transfusionsceller, som vanligen äro kubiska med ofta 

 afrundade hörn, i det intercellulargångarne äro ganska stora. Rätt ofta har 

 jag funnit, att till dessa gångar leda porer, såsom Russow (auf. sr. sid. 137) 

 förut iakttagit i andra delar af Coniferernas kärlknippen. Vid maceration 

 erhöllos delar af cellrader, der de från samma modercell framgångna cellerna 

 ännu hängde tillsammans (Fig. 10). Porerna sta vanligen i täta rader och 

 äro mycket 3må men dock verkliga ringporer med porkanalens vidd temligen 

 liten i förhållande till gården. Mot andra transfusionsceller äro porerna tvåsidiga 

 (Fig. \-2) men mot strängslidan och parenkymceller med oförvedad membran 

 regelmessigt ensidiga (Fig. 13). På undre sidan af det egentliga kärlknippet, 

 mellan hårdbastgruppen och strängslidan, äro de egentliga transfiisionscellerna 



utvecklade pa ett sådant sätt, att de äro svara att skilja från de bland dem 



strödda enkelporiga Den membranaflagring, som hos egentliga transfusionsceller 

 och ringportrakeider annars skjuter tram och genom sitt aflägsnande från midtel- 



lamellen bildar en gård och en till denna ledande perkanal, bildar här blott 

 en rundad uppsvallning eller vall omkring en porkana] (Figg. Ii- och 15), 

 livar- diameter, ila poren betraktas framifrån, visar sig större än bredden hos 

 den omgifvande Ljusa ringen. Då härtill kommer, att hos Cedrus liksom hos 

 många andra Coniferer en del egentliga transfusionsceller kunna innehålla 



Univ. Årsskrift. Tom. \'XIV. 8 



