lö G. A. Karlsson. 



protoplasma, så försvinner hvarje skarp gräns mellan de protoplasmaförände 

 enkelporiga och de egentliga transfusionscellerna. Förvedningen lios transfu- 

 sionscellernas membran är nämligen i samma mån svagare, söm^cellerna äro 

 rika på protoplasma. 



Strängslidan är särdeles väl utvecklad hos Cedrus. Dess celler, som äro 

 omkring 5 gånger längre än den största tvärdiametern, den tangentiala, halva 

 temligen tjocka membraner. De radiala längdväggarne äro starkast förvedade, och 

 der äro också de aflånga, tvärstälda porerna talrikast. 



Larix europsea DC. 



I tvärsnittet genom ett barr förefaller det, som om veddelen hade formen 

 af ett T med den opariga armen sträckt nedåt, så att vekbastet af densamme 

 delas i två skilda hälfter. De båda pariga armarne bildas öfverst af smala 

 spiraltrakeider, och efter dem följer ett 2 — 3 celler mäktigt lager ringportrakei- 

 der. Vid noggrann undersökning af elementen i den opariga armen finner 

 man emellertid, att de utgöras af protoplasmaförände prosenkymceller, som ge- 

 nom tvärväggar förändrats till ett vanligen mycket långsträckt parenkym. 

 Deras membraner äro liksom de egentliga vedtrakeidernas starkt förvedade och 

 försedda med antingen enkla porer eller ringporer, som dock äro betydligt 

 mindre än de egentliga vedtrakeidernas. De motsvara alltså de modifierade tråns- 

 fusionsceller, som bilda bryggan mellan de två kärlknippena hos Pinus austriaca. 



Transfusionsxylemet är föga utveckladt; transfusionsphloémet är deremot 

 något rikligare. Dess celler äro ganska rika på protoplasma och stå såsom 

 vanligt genom protoplasmaförände celler i förbindelse med strängslidan. 



Nedanför vekbastet ligger i ett enkelt, på tvärsnitt nästan halfcirkelfor- 

 migt böjdt lager hårdbastet, som har den inre membranaflagringen tunnare än 

 hvad fallet är hos Cedrus. 



Strängslidan består af i tvärsnitt nästan isodiametriska celler, som äro 

 längre än hos tömt anförda Abietineer med längddiametern omkring S gånger 

 större än tvärdiametern. Dess förvedade membran är ganska tunn. 



Den olikhet i utveckling, som vi redan hos Cedrus funno parenkymet 

 innanför strängslidan antaga, framträder hos Larix ännu skarpare. Mellan 

 hårdbastet och strängslidan äro dess celler synnerligen langa, vanligen 1 l / a 

 gånger längre än närliggande strängslidceller. De svagt förvedade, temligen 

 tjocka membranerna hafva mycket små och nästan enkla, något tvärsträckta 



