Trnnstusionsuitn.tden hos Conifererna. »ö 



svampparenkymet Högre upp, redan 1,5 — i mm ofvanför barrets utgångs- 

 Btälle från stammen, försvinna efter hand dessa inskjutna element åter, i det 

 att de mindre kärlknippena ånyo ansluta sig till det större eller stundom sluta 

 blindt i svampparenkymet, hvarvid vekbastel försvinner, transfusionsxylemet till- 

 tager i mängd, blir derpå ensamt representant för veddelen och slutligen ersattes 

 af transfusionsväfnad. 



Taxus baccata L 



För anordningen och beskaffenheten af elementen i det egentliga kärl- 

 knippet (Fig. 18, a och Ii) har Fkank (auf. st. sidd. 167 — 168) redogjort. Han 

 visar der, huru xylemets och phloemets element mot flankerna blifva allt kor- 

 tare och derigenom öfvergå i den form, som jag betecknat som transfusions- 

 xylem och transfusionsphloem (Fig. IS, e och f). Han anser dock de i flan- 

 kerna af kärlknippet belägna egentliga transfusionscellerna (Fig. 18, g) för xyle- 

 mets yttersta trakeider på grund af den kontinuerliga öfvergång, som finnes mel- 

 lan dem och de i kärlknippets mellersta radialrader belägna trakeiderna. Men 

 fastän en skarp gräns saknas mellan transfusionsxylem och egentliga transfusions- 

 celler, antydes dock på tvärsnittet vanligen en sådan genom den inskjutande vik, 

 Bom transfusionsphloémet bildar mot de förvedade elementen. Fbank har dessutom 

 (auf. st.) sjelf anfört en skilnad mellan transfusionsxylemet och transfusionscel- 

 lerna. da han talar om en öfvergång lios elementen från prosenkymatisk form med 

 Bpiralaflagringar till en parenkymatisk form med nätaflagringar och meddelar, att 

 de förra (anft >t. Tab. V, Fig. 16) jemväl finnas i det från stammen utträdande 

 bladspåret, men att de senare (anf. st. Tab. Y, Figg. 17 och IS) endast före- 

 komma i bladet. Dertill kommer, att man ofta finner flera transfusionsceller 

 ordnade i vertikalrader med ni tillspetsad ändeell, hvarigenom antydes deras 

 uppkomst genom tvärdelningar ur en prosenkymatisk modercell. Denna egent- 

 liga transfusionsväfnad, livars cellmembraner utom nätaflagringar bafva mer 

 eller mindre talrika ringporer, omsluter ofta på tvärsnittet nästan hjelmlikt 

 transfusionsxylemet och transfusionsphloémet. Spridda vertikalrader af tunn- 

 i, oförvedade och protoplasmaförande celler, tydligen motsvarande de 

 enkelporiga transfusionscellerna i flankerna hosPinus, ligga mellan strängslidan 

 och de egentliga transfusionscellerna, ytterst sällan älven inne emellan dessa. 



Lunds lim Årsskrift. Tom. XXIV. ■* 



