Trnnsfuaionsvafrmden In ■-. Coniferema. 



31 



På inre sidan »un kärlknippets veddel och på yttre sidan om dess bastdel 

 finnes ett parenkym, som vanligen bildar ett två celler mäktigl lager. 

 Ofta ligger i barrets fria del den stora bartsgången sa nära bastet, att den 

 blott genom nämnda parenkym åtskiljes derifrån. Bastsidans parenkymceller 



ärö alla oförvedad di bafva enkla elliptiska porer, sålunda mycket liknande 



stfängslidcellerna. I det likartade parenkymel på kärlknippets vedsida finnas 

 icke sällan transfusionsceller, som tydligare än de i flankerna belägna visa sig 

 bildade genom tvärdelningar af en prosenkymcell. Liksom bos Taxus mäste 

 vi äfven här anse dessa parenkymlager motsvara den märglika transfusions- 

 väfnaden hos Pinus. 



livad som gör transfusionsväfhaden hos Thujopsis alldeles särskildt intres- 

 sant, är det samband mellan de dekusserade bladparens kärlknippen, som delvis 

 genom nämnda väfnad åstadkommes. Fig. H> visar kärlknippets förlopp i 

 öfversidans barr och dess anslutning till stammens kärlknippecylinder. På båda 

 sidor om kärlknippel utbreder sie- transfusionsvåfnaden sa, som Fig. 20, t 

 antyder. Men från detta kärlknippet omedelbart omslutande parti nedlöpa 

 r\ .iiiii' bom af transfusionsväfnad (Fig. L 20, t') ännu nedanför det ställe (x), 

 der barrets egel kärlknippe inträdt i stammens kärlknippecylinder. Göras 

 successiva tvärsnitt genom en ung sidogren tätt under det ställe, der de kant- 

 stälda barrens flikar frigöra sig (Fig. 21, A), finner man, att innanför de veck, 

 -om inskjuta från grenens öfver- och undersida och angifva gränsen mellan 

 stammen och de kantstälda barrens vidvuxna basaldelar, utvecklat sig paren- 

 kymsträngar, hvilka här bos de unga grenarne vanligen förena si^- till en 

 mediant sluten lamell (b, Fig. 1\. A). Dessa parenkymceller bafva utvecklats 

 såsom en fortsättning af det i vecken ej sklerifierade hypodermat. I »c äro i 

 tvärsnitt polygonala, isodiametriska eller vanligare dubbelt längre än breda och 

 Im. i sig intill bvarandra nian tydliga mellanrum. Membranen är oförvedad, 

 al strängslidcellernas tjocklek och försedd med talrika enkla porer, kring hvilka 

 den är rundadt uppsväld, och likna sa väl härigenom som till sitt innehall 

 myckel de parenkymatiska element, som jag kallat enkelporiga transfusionsceller. 

 Utsatta för -torre tryck, såsom förhållandel måste blifva vid de djupare in- 

 pressade vecken hos äldre grenar, få cellerna i synnerhet i hörnen tjockare, 

 mera uppsvälda membraner. frän denna parenkymlamell gå talrika, af några 



fa tvär-träckta saftledande celler sal ansatta slangar till del kantstälda barrels 



kärlknippe saml andra, längre slangar horizontalt till stammens kärlknippe- 



