42 G. A. Karlsson. 



mellan nämnda parenkym och den märglika transfusionsväfnaden hos Pinus 

 framträder alltså tydligare hos Cunninghamia än hos öfriga Coniferer med 

 plattad bladnerv. r rill utsidan af de två yttersta xylemgrupperna ansluter sig 

 transfusionsxylemet, som vanligen genom från öfver- och undersidan inskjutande 

 parenkymceller är skarpt markeradt från närliggande transfusionsceller. Dessa 

 äro svagt förvedade och hafva mot närliggande parenkymceller ensidiga ring- 

 porer men i membranen sins emellan vanliga tvåsidiga ringporer, hos hvilka 

 vid tillräcklig förstoring kan iakttagas både midtellamell och en porkanal från 

 hvardera gården till cellhåligheten, trots Zimmermanns förmenande (anf. st. sid. 

 8 och Tab. 1, figg. 10 — 12). Synbarligen äro hans anförda figurer teckningar 

 af ofvan nämnda ensidiga ringporer. Från gård väggarne utgå inga utskott 

 mot cellens hålighet. 



Podocarpus longifolia IV Merit. 



Bland alla de Coniferer, hos hvilka jag funnit blott en nerv i bladet, 

 har ingen haft bredare och större bladskifva än denna art. Vi skola se, huru 

 bristen på kärlknippeförgreningar i bladmassan inverkat på väfnadernas utveck- 

 ling och anordning. 



Ved- och bastpartien bilda tillsammans i tvärsnitt (Fig. 27, a och b) en 

 halfcirkel, hvilkens diameter angifver platsen för protoxylemelementen. Genom 

 inskjutande märgstrålar uppdelas ved- och vekbast i grupper, hvarje grupp med 

 2 — 3 radialrader af element. Vedtrakeiderna i de ytterst mot kanterna liggande 

 grupperna äro synnerligen få och korta samt hafva något större lumen än de 

 öfriga (Fig. 27, e). De utgöra transfusionsxylemet, och deras rader fortsättas 

 inom vekbastets område af likaledes korta och vida, men oförvedade element, 

 transfusionsphloémet (Fig. 27, f). På tvärsnittet är vekbastet med tillhörande 

 transfusionsphloem skärformigt utveckladt och skjuter något längre ut mot flan- 

 kerna än vedpartiet. 



På kärlknippets öfre och undre sida finnes ett rikligt utveckladt parenkym, 

 som älven om vintern är synnerligen rikt på stärkelse. - Det exemplar af 

 växten, frän hvilket materialet hemtats, växer i kallhus. - 1 detsamma finnas 

 inströdda hårdbasteeller, af hvilka de på vedsidan liggande hafva tjock, för- 

 vedad membran med springformiga porer och stundom äro ganska korta, stälda 

 i rader öfver hvarandra. Detta är isynnerhet fallet med dem, som ligrara i 



