44 G. A. Karlsson. 



af tunnväggiga parenkymceller har de egentliga transfusionscellernas membran 

 ensidiga aflagringar. Liksom hos de flesta Coniferér med plattade blad och 

 rikligt utveckladt parenkym öfver och under det egentliga kärlknippet kan hos 

 Podocarpus en strängslida ej urskiljas på dessa ställen men framträder der- 

 emot tydligt i flankerna. 



Utanför strängslidan och med anslutning till den och till kärlknippets 

 parenkym uppträder i bladets mesofyll en väfnad, som vi måste egna en särskild 

 uppmärksamhet, enär dess förekomst belyser transfusionsväfnadens betydelse för 

 saftspridningen i bladet. Den kallas af Thomas (anf. st.) för tvärparenkym, ett 

 namn, som jag vill ersätta med den af Haberlandt gifna benämningen tilled- 

 ningsväfnad, enär den utgör ett synnerligen vackert exempel på hvad han be- 

 tecknat med detta namn, då deremot tvärparenkym blott antyder den riktning, 

 cellernas längdaxlar intaga till bladets längdriktning, och således i detta fall 

 älven kunde passa in på transfusionsväfhaden. 



Denna tilledningsväfhads celler sträcka sig, såsom nämndes, från sträng- 

 slidan utåt mot bladets kanter (Fig. 27, k). De ligga ordnade i tvärlameller, 

 i det de löpa jemsides med hvarandra. Deras tonn är cylindrisk, vertikala 

 diametern och radiala tvärdiametern äro lika stora och 1,5 — 2 gånger större 

 än höjden hos flankens strängslidceller, och deras längd är vanligen mer än 10 

 gånger större än tjockleken. De förete - - såsom också Thomas (anf. st. sid. 

 37) och Sciieit (anf. st. sid. 624) påpeka - genom innehållets och membra- 

 nens beskaffenhet tvänne modifikationer, de tjockväggiga och de tunnväggiga, som 

 dock genom mellanformer öfvergå i hvarandra. De tjockväggiga tillednings- 

 cellerna halva i sin mycket svagt förvedade membran från ovala ända till 

 Springform i ga ringporer (Fig. 30), af Scheit ansedda för enkla, som mot de 

 tunnväggiga tilledningscellerna och strängslidans element äro ensidigt utveck- 

 lade; deras innehåll är en vattenklar cellsaft utan eller hos yngre blad med få 

 stärkelsekorn. De tunnväggiga tilledningscellernas membran är oförvedad och 

 saknar porer; och deras innehåll är en sparsam protoplasma och stärkelse, som 

 är desto rikligare, ju närmare de ligga klorofyllparenkymet. Dessa tunnväg- 

 giga element, som väl företrädesvis förtjena namn af tilledningsceller, ligga huf- 

 vinlsakligcn i lamellernas yttre kanter, mot bladets öfver- och undersida, medan 

 de tjockväggiga merendels bilda lamellernas midt och gifva den fripreparerade 

 välhållen dess fasthet. Zimmermann (anf. st. sid. 2) förmenar, att de utveck- 

 lade bladens tilledningsceller hos Podocarpus-arterna föra luft. Detta är dock 



