TransfaaiouBväfnaäen hus Coniferema. 



53 



tala blads öfversida, finnas ganska talrika klyföppningar.*) Då nu vinden 

 sätter det i en plan yta utbredda grensystemet hos denna växt i rörelse, böja 



grenarne nästan uteslutande vid internodiernas basaldelar, sa att mellan 

 dem och de uyss beskrifha bladfjällen bildas springor, som vid grenens böjning 

 tillbaka åter sluta sig, och detta öppnande och tillslutande af springan upprepas 

 \ id hvarje böjning af grenen. Särigenom blifver alltjemt ny, med vattenånga 

 omättad luft utifrån förd till och genom klyföppningarne, och af denna lifliga 

 ventilation måste en kraftig transspiration bhfva följden. Deraf förklaras åter 

 behofvel af en verksam vattenledande väfnad, och betydelsen af den gördel- 

 formigt utbredda transfusionsväfnaden bhr härigenom tydlig. Tillika fås af 

 hvad ofvan anförts ett skäl till, att transfusionsväfnaden har utvecklat sie- till 

 huru. som skjuta ned mot vecken mellan bladens nedlöpande kanter. Närvaron 

 af klyföppningar på dessa ställen förorsakar nämligen en liflig transspiration 

 hos den här befintliga grundväfnaden, och dennas vattenförlust ersattes derför 

 Iran en närbelägen ledningsväfnad. Grundväfnadens kollenkymatiska beskaf- 

 fenhet i internodiernas basaldelar torde äter på grund af del anförda kunna 

 förklaras såsom en anordning för mekaniskt ändamål, i det att den genom en 

 dylik beskaffenhet hus membranen lättare kan fördraga det starka tryck, som 

 måste blifva en följd af grenens starka böjning på detta ställe. 



Denna anordning af klyföppningarne och den i sammanhang dermed stående 

 utvecklingen af transfusionsväfnaden äro hos de nämnda Cupressineerna under- 

 kastade modifikationer i ett eller annat afseende. Sålunda är hos Thujopsis 

 undersidans barr myckel rikt på klyföppningar på den nedåt vända sidan, 

 medan deremot på motsvarande ställe af öfversidans han- klyföppningar saknas, 

 såsom Ki.k.mm (anf. >t. sid. 530) funnit vara regel hos Cupressineernas 

 dorsiventrala grenar; och öfversidans harr har derföre ett jemförelsevis lite! 

 antal klyföppningar, belägna på dess insida. Da det oaktad! ingen skilnad i 

 tran8fusionsväfnadens utveckling hos dessa häda harr kan iakttagas, torde det bero 

 derpå, atl de fa klyföppningarne hus öfversidans harr på grund af sitt läge 

 verka med betydligt större energi. På hvartdera barrets insida har platsen 

 för klyföppningarne blifvil sammandragen lill en smal strimma nära barrets 

 kant, sålunda angifvande konturerna för den i hånets inre utbredda trans- 

 fusionsväfnaden. Hos de kantstälda lianen, dia- transfusionsväfnaden ej är 

 Bynnerligen utbredd, äro också insidans klyföppningar ordnade i en dylik båge, 



■ i mir Kijcmm (anf. si. sid. 529 . 



