i Axel Vinge. 



saknas dock i den botaniska literaturen h varje mera omfattande redogörelse för 

 byggnaden af nämnda väfnader hos i fråga varande växter. Ty iifven sist 

 nämnda arbete behandlar endast 19 arter och sysselsätter sig uteslutande med 

 dessas "Haut- und Wassergewebe" samt "Leitungsgewebe". Det här föreliggande 

 arbetet utgör resultatet af en jemförande undersökning af hud- och grundväf- 

 naden hos bladen af öfver 100 arter, visserligen ett för ringa antal att derpå 

 kunna grunda några för ormbunksbladen allmängiltiga omdömen om i fråga 

 varande väfnader, men dock i någon mån egnadt att ersätta, hvad i nämnda 

 afseende brister i literaturen. De undersökta arterna tillhöra i geografiskt af- 

 seende dels — och företrädesvis ■ - den tropiska zonen, dels de varmare de- 

 larne af de tempererade zonerna. Våra skandinaviska ormbunkar hafva så 

 mycket mindre här upptagits till behandling, som resultaten af en utförligare 

 granskning af dessas bladbyggnad snart kunna väntas från annat håll fram- 

 lagda. 



Hvad väfnadernas indelning vidkommer, följer jag den äldre, af Sachs 

 framstälda och af F. Aresciioug vidare utvecklade indelningen i hudväfnad, 

 orundväfnad och kärlväfnad. Ait närmare motivera min anslutning härtill 

 anser jag mindre behöfligt; endast beträffande tvenne frågor vill jag här upp- 

 taga Haberlanots i "Physiologische Pßanzenanatomie* \) och "Vergleichende 

 Anatomie ilis assimilatorischen Gewehesystems der Pflanzen 2 ) framstälda åsig- 

 ter till granskning. 



Till epidermis, i anatomiskt-fysiologisk mening bestämd, räknar Haberlandt 

 endast "det ytligt liggande cellager, hvars anatomiska karakterer utvisa, att 

 dess hufvuduppgift är att göra tjenst som en primär, skyddande hudväfnad" 3 ), 

 Under detta begrep}) inberäknar han derför icke de egendomligt formade, det 

 öfversta lagret bildande cellerna hos bladen af Ädiantum-, Didymochleena- med 

 flera slägtens arter, hvilka utmärkas af utskott frän inre cellväggen och på 

 kloroplaster rikt innehåll; dessa celler hafva nemligen enligt hans mening till 

 hufvuduppgift att vara assimilerande, och deras skyddande uppgift har nedsjun- 

 kit till en bifunktion. Haberlandt beskrifver dylika celler utförligast hos 

 Didymochleena sinuosa 4 ), och närmast med hänsyn till denna art anför han 



8 



') G. Haberlandt: Physiologische Pflanzenanatomie 1884. 



2 ) G. Haberlandt: Vergl. Anat. d. ass. Gew. d. Pfl.. i Pringsh,. Jahrb. Bd XIII, s. 74 ff. 



3 ) Phys. Pflanzenanatomie, s. G5. 

 ') Vergl. Anat, s. 172-4. 



