Axel Vinge. 



ligt, att äfven hos den förra cellernas sidoväggar äro undulerade, och att de hos 

 båda arterna äro något förtjockade, liksom fallet är hos andra Adiantum-axter, 

 DidymocMcena lunuhda o. s. v. Hos alla de arter, hvilkas öfre epidermis- 

 celler äro byggda såsom dessa, d. v. s. hafva utskott från inre väggen, äro 

 vidare kloroplasterna åtminstone ander vanliga ljusförhållanden alltid i öfver- 

 vägande mängd lagrade i dessa utskott från inre väggen, under det att den 

 öfre delen innehåller antingen blott få eller alls inga kloroplaster. För dylika 

 epidermiscellers hänförande till hudväfnaden anser jag derför, att utom deras 

 dermatogena härkomst både deras byggnad, som i hufvudsak är densamma som 

 hos andra ormbunkars epidermisceller, till hvilka äfven öfvergångsformer 



från de förra unnas hos flera arter — , och deras antagliga hufvuduppgift kunna 

 utgöra bevis; de bilda enligt min mening — och vi se denna mening äfven 

 uttalad inom den anatomiskt-fysiologiska skolan - - snarare en "assimilerande 

 epidermis" än en -"typiskt utbildad assimilatioiisväfnad" '). 



Den andra frågan gäller, h vilken fysiologisk betydelse man i främsta rum- 

 met bör tillerkänna de nämnda veckbildningarna på den undre väggen af de öfre 

 epidermiscellerna hos Adiantum- och andra slägtens arter samt på de med bladytan 

 parallela väggarne hos sädana mesofyllceller, som af Haheklandt benämnts arm- 

 palissadceller, och hvilka ganska allmänt förekomma i ormbunkarnes blad. Med 

 H«MS-bladets byggnad till utgångspunkt anser Haberlandt dylika veckbildningar 

 öfverallt der de förekomma hafva till hufvuduppgift att förstora den inre ytan 

 af cellmembranen och sålunda bereda plats för ett större antal kloroplaster 2 ). 

 Sjelf uppställer han den frågan, huruvida de icke möjligen skulle kunna sta i 

 transpirationens tjenst, men svarar härpå, att, enär membranvecken icke alltid 

 utvidga sig till luftspringor, sa är denna hypotes redan härigenom vederlagd 3 ). 

 Mig synes dock denna senare hypotes ingalunda böra på så svaga grunder förkastas, 

 utan väl vara värd en närmare pröfning, särskild! livad ormbunkarnes blad 

 vidkommer. Hos Pellcea rotundifolia (Tab. III, figg. 1 — G) äro det ötVersta 

 grundväfnadslagrets celler typiska armpalissadceller med armar både uppåt och 

 nedåt. Jemföra vi dessa med de undre lagrens celler hos samma växt eller 

 med öfversta lagrets celler hos t. ex. PcJUra hastata, så finna vi, att cellfor- 

 men egentligen är densamma, endast något modifierad; armpalissadcellerna hos 



*) Vergl. Anat,, s. 174. 



2 ) „ „ s. 106. 



3 ) „ „ s. 105. 



