Axel Vinge. 



och Hymenophyllarcrr, hafva af Mettenius benämnts amßmorfa '); han om- 

 nämner äfven deras förekomst hos arter ur Adiantum- och Asjtloiixm-aYågtena. . 

 Äfven hos en del Polypodium-arter finner man amfimorfa epidermisceller, såsom 

 hos Polypodium lapaihifolium, Phyllitidis, angustifolium, irioides, serpens och 

 ■Lingua. Ett egendomligt slag af amfimorfi finnes hos epidermiscellerna af Bleck- 

 mått- (Tab. II, fig. 11), Doodia-, Woodwardia-, C/pion/i/tm- och vissa Ptcris- 

 arter; dels äro nemligen sidoväggarne i hela sin höjd djupt undulerade, dels är 

 derjemte den yttersta delen af dessa väggar tätt och fint kreneler ad; sidoväggarne 

 äro dubbelundulerade, såsom denna form af undulering skulle kunna kallas. Inre 

 väggen slutligen är i de flesta fall jenm eller endast obetydligt hvälfd. Högre 

 utbugtningar af densamma förekomma dock icke sällan både på de undre och på de 

 öfre epidermiscellerna. Hos de förra äro dessa vertikala cellutskott endast då 

 tillstädes, när det ofvan liggande lagrets celler hafva liknande mot epidermis 

 rigtade utskott; hos de senare är deras förekomst oberoende af, om de underlig- 

 gande cellerna ega eller sakna mot epidermis rigtade utskott. Äro dessa öfre 

 epidermisceller mindre utbredda, såsom hos Didymochlcena lunulata och Asple- 

 nium obtusifolium, bildas ofta nog endast ett dylikt utskott inåt, hvarvid cellen 

 således antager en trattlik form; vanligen förekomma de trattlika öfverhuds- 

 cellerna hos de anförda arterna endast glest strödda bland sådana, som hafva 

 2 — 3 utskott från inre väggen, och dessa utskott äro hos först nämnda art 

 höga, upptagande ofta ända till två tredjedelar af cellens höjd (Tab. I, fig. 5), 

 hos den senare deremot låga. Hos några andra Asplenium-aTter, såsom Aspl. 

 japonicum och lasiopteris, samt enstaka arter ur slägtena Nephrodium, Pieris 

 och Pelleea äro utskotten vanligen 3—5 på hvarje cell. I synnerhet karakte- 

 riseras flertalet Adiantum-arter af denna cellform; de i regeln hos dessa arter 

 långsträckta öfre epidermiscellerna bära vanligen 5 — 8 eller ännu Mera utskott från 

 den inre väggen, och dessa stå ofta i en mer eller mindre rät rad eller sick- 

 sackrad; hos Adiantum caudatum och äfven hos Ad. trapeziforme, hvilka 

 hafva bredare celler, stå utskotten ofta till ett antal af L 2 — 4 vid sidan om 

 hvarandra. Habeelandt hänför, såsom ofvan anmärkts, dessa celler icke till 

 budväfnaden utan till assimilationssystemet och kallar dem "epidermoidala eller 

 protodermatiska armpalissadceller". De äro för öfrigt tydligen ännu mera för- 

 tjenta af benämningen amfimorfa, än de af Mettenius med detta namn be- 

 tecknade. 



Mettenius: Hymenophyllacese, s. 443. 



