Bidrag till kännedomen om ormbunkarnes bladbyggnad. 1 1 



tjoekningar på densamma i form af Långsgående extracellulära membranlister, 

 som Löpa midt emellan utskotten och äfven fortsättas på dessas sidoväggar (Tab- 

 I, fig. 6/); de äro af alldeles samma natur som de membranlister, som allmänt 

 förekomma på mesofyllots celler och vid beskrifhingeri af dessa närmare omtalas. 

 A (Ven då innerväggen är förtjockad, når den sällan den mägtighet som ytter- 

 väggen; undantag härifrån göra Pölypodium aureum v. areolaturn (Tab. I, fig. 

 18), L'nijiKii (Tab. III, fig. 17), irioides och crassifolium v. albopunctatissimum 

 (Tab. III, fig. 18) samt Asplenium Nidus (Tab. II, fig. 16), af hvilka de tre 

 sist nämnda ofta harya innerväggen till och med något starkare förtjockad än 

 ytterväggen. Porer finnas visserligen äfven på denna \i\gg, men alltid mindre 

 rikligt än på Bidoväggarne. 



Bladkantens epidermisceller äro i allmänhet mera sträckta och tjockväggiga 

 än de öfriga. Detta är också hos tunnare blad fallet med de epidermis- 

 celler. som ligga midt öfver och under kärlknippena. Hos Ancmia Phylli- 

 tidis (Tab. I, fig. 19) hafva dessa senare celler en ojemnt förtjockad yttervägg, 

 bildande vartlika upphöjningar utåt. Hos de mera tunnbladiga Adiantv/m- 

 arterna samt hos Pteris scmihitu och crrtiea har flertalet af de midt öfver 

 och under kärlknippena liggande epidermiscellerna endast obetydligt förtjockade 

 väggar, men ibland dessa trätfar man nästan alltid på tvärsnitt genom bladet 

 en eller eti jur mycket tjockväggiga celler med litet lumen; de äro ock mera 

 Långsträckta än sina grannceller och förekomma allmännare på den undre än 

 på den öfre bladsidan. Icke alltid äro dessa bastlika celler till sitt läge strängt 

 bundna vid kärlknippena. Hos Pteris serrulata, bvars epidermisceller äro 

 myckel -tura och djupt undulerade, hafva de bastlika epidermiscellerna ett 

 mycket slingradt förlopp och vika derför ofta ut ett godt stycke vid sidan om 

 kärlknippena. Ännu mera lösa de sig Iran sammanhanget med kärlknippena 

 hos Adiantum macrophyllum och pulverulentum; de äro här strödda ut öfver 

 bladytan, blandade med epidermisceller af den vanliga byggnaden, eti förhål- 

 lande som redan påpekats af Mkttk.niuk ') och F. Areschoug 2 ). 



Epidermiscellernas membraner utgöras oftast af ren, oförändrad cellulosa, 

 och ytterväggen täckes som vanligt af en kutikula. Under kutikulan finnes, 

 uär ytterväggen är tjockare, ett tunt kutiseradi Lager, hvilket som en list fort- 

 Bättes ett stycke ued i sidoväggarne. Hos Polypodium mgustifoliwm kan 



') anf. st. s. 438. 



J ) F. Ä.RESCBOUG: Jeuiförande undersökningar öfver bladets anatomi, s. 203. 



