12 Axel Vinge. 



den kutiserade listen sträcka sig till och med in i cellens inre vägg. Icke säl- 

 lan äro de förtjockado cellväggarne förvedade, och alltid är vedreaktionen star- 

 kare i de undre än i de öfre epidermiscellerna. Benze omtalar ') förvedade epi- 

 denniscellväggar hos Pohjpodium Phyllitidis; Polypodium lapathifolium, angusti- 

 folium, repens v. nitidnm, conjugatum, Cyrtomium-axter, NepJirodium Sieboldii, 

 Dicksonia antaretica och Todea bärbara hafva på samma sätt öfverhudscel- 

 lernas väggar förvedade i högre eller lägre grad. I synnerhet de epidermis- 

 celler hafva hos de nämnda Polypodium-arterna förvedade väggar, livilka när- 

 mast omgifva klyföppningarna. 



Vaxafsöndring på öfverhudscellernas yttervägg förekommer hos Polypodium 

 aureum och dess var. areolat um samt hos Alsophila australis. Rikligast är det 

 hos Polypodium aureum v. areolatum och bildar här ett finkornigt öfverdrag 

 på ytterväggen. 



Innehållet i öfverhudscellerna är ganska vexlande hos olika arter. Under 

 det att epidermiscellerna hos Asplenium Ceterach, Alsophila australis. Polypodium 

 cönjugatum och aureum v. areolatum samt åtskilliga andra arter åtminstone på 

 den öfre bladsidan synas regelbundet sakna kloroplaster och sålunda till sitt 

 innehåll likna vanliga epidermisceller, finnas å andra sidan i de flesta fall klo- 

 roplaster i större eller mindre mängd både i de öfre och de undre epidermiscel- 

 lerna. De förra innehålla särskildt då kloroplaster i stort antal, när innerväg- 

 gen är utbugtad till tapplika cellutskott. I utplattade celler är som bekant 

 kloroplasternas läge beroende på rigtningen och styrkan af det infallande ljuset 

 och vexlar sålunda i en och samma cell vid olika belysning. Under vanliga 

 ljusförhållanden synas de dock i de öfre så väl som de undre epidermiscellerna 

 hos ormbunkarnes blad företrädesvis vara lagrade vid den inre väggen och, hvad 

 de öfre epidermiscellerna beträffar, i största mängd på gränsen till sidoväggarne, 

 der det i regeln finnes större eller mindre intercellularrum; stundom finner man 

 dem dock äfven vid sidoväggarne, och i de undre öfverhudscellerna' förekomma 

 ofta enstaka kloroplaster äfven vid ytterväggen. I de öfre epidermisceller, hvil" 

 kas innervägg bildar utskott, och som äro mycket rika på kloroplaster, äro, 

 såsom redan i inledningen omtalats, dessa i allmänhet lagrade vid utskottens 

 sidoväggar (Tab. I, figg. 1, 2 och 5) och, om bladen endast utgöras af öfre 

 och undre epidermis eller utskottet, såsom någon gång inträffar, icke samman- 

 stöter med en mesofyllcell utan hänger fritt nedåt, äfven vid utskottets inre 



') auf. st. s. 14. 



