Ri'lrnL; till kännedomen om ormbunkarnes bladbyggnad. 13 



vägg.*) "Epistrofef-Vågei (Frank) är sålunda der i regeln utmärkande för klo- 

 roplasterna i epidermiscellerna och så äfveri i mesofyllets celler; under meso- 

 tyllet närmare härom. Protoplasmainnehållets mägtighel i epidermiscellerna 

 vexlar på samma sä?r som mängden af kloroplaster. Cellkärnan är än rund, 

 och det ätVen i sa sträckta celler som hos Adiantum-aTteraa, än uågol spol- 

 formig eller såsom hos Blechnum-axtex mycket utdraget spolformig. Sin plats 

 har cellkärnan vanligen liksom kloroplasterna vid den inre väggen, och i de med 

 inre utskott försedda cellerna ligger kärnan i ett af dessa utskott. Ganska 

 Btora oljdroppar finnas i epidermiscellerna öfver och under kärlknippena hos 

 Aisophilfr-axter. 



Kristaller af oxalsyra*! kalk uppträda ingalunda så sällan hos ormbunkarne, 

 söm man af den botaniska literaturens uppgifter 1 ) skulle vara böjd att tro; och 

 säiskildt förekomma de stundom i mycket riklig mängd i epidermiscellerna, 

 framför allt i de öfre. Pteris lociniata v. Ghiesbreghtii har sålunda i hvarje 

 öfre epidermiseell en liten grupp af redan i mycket unga celler langa rafider; 

 i de undre epidermiscellerna tinnes vanligen en hel mängd af smärre, likaledes 

 oålformiga kristaller. Vanligen ära dock kristallerna kortare och stafformiga 

 eller ock -ma och kornlika eller större med utseendet af sned- eller rätvink- 

 liga taflor eller oktaedrar. De blad, hos hvilka jag påträffat dylika, tillhöra huf- 

 vudsakligen arter ur slägtena Davallia, Nephrodium, Aspidium och Asplenium. 

 Det är i synnerhet hos arter af sist nämnda slägte, som bladen utmärkas af stor 

 rikedom på kristaller; i hvarje epidermiseell förekommer här vanligen en hel hop 

 af små, kornlika eller stafformiga kristaller, eller ock till samman med dylika eller 

 ensamma för sig 1 — : J » större, tafvelformiga eller oktaedriska. Hos följande ar- 

 ter af detta slägte liar jag iakttagit dylika kristaller: Aspl. vulcanicum, obtu- 

 satum, Nidus 2 ), lucidum, decussatum, flaccidum, bipartitum, japonicum, mon- 

 anthemum, firmum, Shepherdi, furcatum, bulbiferum 3 ). Hos Aspl. Nidus 

 särskildt har jag icke observerat, att kristallerna i något fall varit smä och 



* Anm. Ehuru jag icke gjort några direkta försök, huru kloropasterna förhålla Big i 

 dessa celler viil ihållande mörker eller di ■ !<■ utsättas för stark belysning, förtjenar dock 

 anmärkas, att deras läge varit i hufvudsak detsamma, vare sig att del undersökta materia- 

 let ta '-n klar eller på en myckel mörk dag. 



1 Jfr t. ex-. A. F. W. Schimpeb: Ueber Kalkoxalatbildung in den Laubblättern, i 

 I', t. '/. ir. 1888, sp. 81 : "es scheint .... mit wenigen Ausnahmen den Farnen ... zu fehlen." 



' A. [>k Bary: Yergl. Anat. d. Vegetationsorg. d. Phanerog. u. Farne, s. 148. 



3 ) J. H. Wakkeb anför i Pringsh. Jahrb., Bd XIX, s. 444, ännu en art, Aspl. astra- 

 canicum hvilken kristallerna i epidermiscellerna hafva formen af "Stäbchen". 



