Bidra- till kännedomen om oxmbnnkarnes bladbyggnad. 1 7 



är denna list ensam utbildad (Tab. I, fig. 18). Klyföppningscellernas väggar 

 utgöras vanligen liksom de egentliga epidermiscellernas af ren cellulosa, men visa 

 stundom vedreaktion; detta synes temligen regelbundet vara fallet, då de öfriga 

 epidermiscellernas väggar äro förvedadej och vedreaktionen är då vanligen Btarkast 

 i klyföppningscellernas väggar. Afven om de egentliga epidermiscellernas väggar 

 äro oförvedade, kan stundom vedreaktion observeras bos klyföppningarna, t. ex. 

 Ims Todea bärbara: deras väggar äro här förvedade vid cellernas ändar samt 

 vid buksidan och ett stycke in på ytter- och innerväggen (Tab. Il, fig. 20), 

 äfven när de egentliga epidermiscellernas membraner äro oförvedade. Kutikulan, 

 Bom täcker klyföppningscellernas yttervägg, är ej sällan tvärstrierad, t. ex. hos 

 Blechnum-, Todea- och Woodwardia-arter. 



Hårbildningar finnas af flera slag och förekomma lms de flesta arters blad, 

 särskildf på den undre sidan, äfven då dessa för blotta ögal förefalla att 

 vara alldeles glatta. Vanligast lin» korta, 1- eller oftast 2 — 3-celliga liar, som 

 antingen äro cylindriska eller något klubbliks (Tab. I, fig. 20 och fig. Kl/) 1 ), 

 lms Asplenium-arterns med nästan klotformig ändcell. De hafva tunna väggar, 

 och innehållet skriimpnar vanligen tidigt samman, särskildt i ändcellen, lill en 

 gulbrunaktig massa. Ibis Adiantum-artema samt lms Vieris Vespertilionis liar 

 jag icke observerat dylika hårbildningar; eljest förekomma de nästan alltid, an- 

 tingen ensamma för sie- eller ock jemte andra hårformer. Närmast beslägtade 

 med dessa äro de grofva och af liera celler i en enkel rad bildade liar, som finnas 

 hos Pteris lociniata r. Ghiesbreghtii och några andra arter; de hafva tunna väggar 

 och rundad ändcell samt ett myckel kornigt innehall i alla cellerna, hvilkel 

 företer en ytterst liflig rörelse. Stundom få dessa enkla har tjockare väggar, 

 och innehållet försvinner mer ooh mer; än äro de jemntjocka, icke spetsade 

 (Ckeilanthes tomentosa m. fl,), än spetsade borsthår (Adiantum hispidulum m. fl.). 

 "Mehlig bestäubte Ilaare" finnas lms Gywnogramme calomelanos, till formen all- 

 deles lika de vanliga 2-celliga klubbhåren, men med ett rikligt, stafformigt se- 

 krel på ändcellens hela yta). Några ormbunkars blad bära glandelhår med 

 oljartadt sekret, antingen encelliga, cylindriska, med sekrel på hela ytan (Nephro- 

 dium velutinum (Tab. I, Ii-,-. 10 gT) och effusum v. divergens), eller ock % '■'>)- 

 celliga, något klubblika med sekretafsöndring endasl på ändcellen (Nephrodium 



1 .TtV Mf.iii.mi-- ETymenophyllaceae, lms hvilka liknande hai . 168. 



- A. DE Bativ: Vergl. Aiint.. s. 105- ''■ OCD lej. 13. 

 Lande Univ. Irsskr. Tom. XXV. ;! 



