Bidrag till kännedoms] i ormbunksrnes bladbyggnad, «1 



en betydligt större yta än de öfre. Ej sällan komma de stora intercellular- 

 rummen att ligga nästan midt öfver hvarandra i de olika lagren, bvarigenom 

 t. ex. Iios Nepkrodium Viru (Tab. II, fig. 1) stora luftkamrar uppkomma, 

 sinn kunna sträcka sig från undre till öfre epidermis. 



livad bär är sagdt om de plattade cellernas storlek och om inbugtningarna 

 på deras sidoväggar, gäller äfven, då de med bladytan parallela väggarne icke 

 såsom hos de föregående äro jemna eller nästan jemna, utan bugtade, sa att 

 cellutskoti uppkomma i vinkélrät rigtning mot bladytan. Och äfven dessa ver- 

 tikala cellutskott äro liksom de genom inbugtningarna på sidoväggarne bildade 

 horisontala utskotten än längre, än kortare samt alltid tätare stälda i de öfre 

 än i de undre lagren; än äro de lika höga i alla lagren, än al' olika höjd och 

 da i motsats till de horisontala utskotten vanligen högre i de öfre än i de un- 

 dre lagren. I »et senare är fallet hos Asplenium bipartitum (Tab. II, fig. 7) 

 och Gymnogramme calomelanos (med sträckta celler), Blechnum- och vissa Pteris- 

 ärter (med icke eller föga sträckta celler). Stundom gär denna olikhet sa hingt, 

 att de undre lagrens celler nästan sakna vertikala utskott, under det att de 

 öfres och särskild! det öfversta lagrets bära ganska höga utskott i vertikal rigt- 

 ning, såsom ej sällan hos Blechmm-årtex och Todea bärbara. Det öfversta 

 lagrets celler hafva vidare vertikala utskott i rigtning mot öfre epidermis van- 

 ligen endasl hos de blad, hvilkas öfre epidermiscellers innervägg sjelf bildar 

 utskott, såsom hos Adiantum-avier m. IL; men äfven i detta fall kunna dock, 

 såsom ofvan är anmärkt, mesofyllets celler stundom sakna alla utskott i vertikal 

 rigtning, t. ex. hos Vieris laciniata v. Ghiesbreghtii, Aspidium trifoliatum och 

 andra. A andra sidan finnas hos ofvan nämnda Gymnogramme-axi samt hos 

 Todea bärbara, Ii vilka hafva de ("dre epidermiscellernas innervägg jemn, ofta 

 invikningar äfven på ytterväggen af det öfversta mesofyllagrets celler, till läget 

 motsvarande invikningarna på sidoväggarne; hos Todea bärbara saknas dock 

 vanligen intercellularrum emellan dessa Lnvikna membraner, sa att den yttre 

 väggen på sin insida liar liksom ett nätverk af halkar; detsamma kan ofta gälla 

 äfven för Gyntnogramme-axternas celler; oftare finnas dock här luftspringor, 



hvarför dessa långsträckta celler antaga elt nästan perlbandslikl utseende. 



Andra ormbunkar hafva mindre plattade mesofyllceller och det antingen i 

 alla lagren eller åtminstone i de Öfversta. Bland dosa komma närmast intill 



de föregående arterna i bladanatomiskl afseende Pellaa rotundifolia (Tab. Ill, 



figg. 1 — 6) och några denna närstående arter. Cellerna äro här i de undre 



