Bidrag- till kännedomen om ormbunkarnas bladbyggnad. -■' 



Bäst utveckladt palissadparenkym och störst olikhet mellan dettas och 

 svampparenkymets cellformer finna vi hus Aspleniwn Ceterach; del förra ut- 

 göres af ett eller två Lager af celler, som oftast äro 5 — 8 gånger så höga som 

 breda, under det att det senares i 6 lager bildande celler äro plattade, någol 

 sträckta och hafva temligen Långa horisontala, men korta vertikala utskott. 



Hypoderma kan finnas utbildadt, så väl då alla mesofyllagrens celler 

 äro plattade, som då dessa äro mera isodiametriska eller i de öfre Lagren pa- 

 lissadlikl sträckta. Det förra är förhållandel hos Polypodium conjugatum, som 

 till den klorofyllförande grundväfnädens byggnad är mest lik Polypodium au- 

 ii um. Lagret under öfre epidermis är här ombildadt till ett mycket storcelligt 

 hypoderma (Tab. 11, fig. L5), hvars cellor hafva epidermiscellernas plattade form 

 och tätt sammanslutande, undulerade sidoväggar, men äro vida större än dessa 

 och hafva myckel starkare förtjockade väggar. Innehållet saknar klorofyll. 

 Älven hos Asplenium Nidus (Tab. IL, ligg. 10 och 17) bilda, såsom Benzb 

 påvisat 1 ), i allmänhet det närmast öfre epidermis liggande lagrets celler ett hy- 

 poderma; de äro flera gånger större än öfverhudscellerna, tjockväggiga, uågot 

 kolleiikymatiska och mycket långsträckta i kärlknippenas rigtning, under det att 

 epidermi8Cellerna äro sina och vanligen föga sträckta. Sidoväggarne äro nästan 

 jemna, och innehållet saknar kloroplaster. Stundom kunna på ett och annat 

 ställe älven det underliggande Lagrets celler ingå i hypodermat. Men å andra 

 sidan afbrytes ej sällan hypodermats kontinuitet af föga eller icke sträckta cel- 

 Ler, som äro tunnväggiga, plattade och innehålla kloroplaster, samt mellan hvilka 

 sina intercellularrum gå ända ii]i|> till epidermis, med andra ord af celler, hvilka 

 fullkomligt likna dem, som annars komma närmast under hypodermat. Och 

 derjemte finnas i öfversta Lagret alla öfvergångar mellan dessa båda cellformer. 

 Älven det närmast intill undre epidermis liggande lagrets celler visa tendens 

 till hypodermabildning, Bärskildt i uärheten af kärlknippena. Ar sålunda hos 

 denna art hypodermat endast delvis differentieradt Iran den klorofyllförande 

 väfnaden, så är detta vanligen i ännu mindre grad fallet hos Asplenium luci- 

 dum, obtusatum och flaccidum, hos hvilka hypodermadifferentieringen endast 

 kan sägas vara inledd. Skarpare är det deremot alskildt hos Asplenium fur- 

 catum; det öfversta Lagrets celler äro här mera tjockväggiga och riklig! porösa, 

 samt bilda ett endast undantagsvis af tunnväggiga celler afbrutet hypoderma; 

 i närheten af kärlknippena är det ofta dubbellagradt och finnes häräfven vidden 



') anf. st. s. 19. 



