[6 



Axel Vitige. 



att de egentliga epidermiscellerna här vexla rätt mycket till formen. De äro 

 något bredare och större än öfversidans celler, och deras sidoväggar äro 

 mera undulerade. Äfven ytterväggen är här mycket tunn och utåt hvälfd; 

 innerväggen är visserligen ojemn, men bildar icke några egentliga cellutskott, 

 Kloroplasterna hafva i dessa celler sin plats vid den inre väggen; en och annan 

 anträffas dock äfven vid ytterväggen och undantagsvis äfven vid cellernas 

 sidoväggar. 



Cellkärnan är i öfverhudscellerna rundad eller föga sträckt, och cellinne- 

 hållet är mycket vattenhaltigt. 



De midt öfver och under kärlknippena liggande öfverhudscellerna äro sma- 

 lare och lägre samt mindre klorofyllhaltiga än de öfriga och hafva jemnare 

 väggar; dessa äro i allmänhet tunna och endast vid de gröfsta nerverna något 

 förtjockade. Bland dessa celler träffar man ofta på bladets undre sida en eller 

 ett par mera långsträckta, något insänkta och mycket tjockväggiga, bastliknände 

 epidermisceller med mycket litet lumen; de hafva obetydligt bugtade, i kanten 

 liksom tandade sidoväggar; i synnerhet ytterväggen är starkt förtjockad, och 

 under kutikulan fins ett icke obetydligt, kutiseradt lager, som sträcker sig äfven 

 ett litet stycke ned i sidoväggarne. 



Bladkantens celler hafva temligen jemna och något förtjockade väggar. 



Klyföppningar finnas blott på bladets undre sida, men här i ganska 

 stor mängd; äfven der mesofyll saknas, äro de allt annat än sällsynta; något 

 allmännare förekomma de dock närmare nerverna. De ligga nästan i jemn- 

 höjd med de egentliga epidermiscellerna eller något upphöjda öfver dem, men 

 få ofta ett skenbart insänkt läge, derigenom att granncellernas yttervägg är 

 utåt hvälfd. Från bladytan sedda äro de vanligen mycket breda: den i klyf- 

 öppningsspringans rigtning dragna längdaxeln är oftast kortare än den deremot 

 vinkelräta breddaxeln. De häda slutcellerna äro hvarandra ofta olika till stor- 

 lek och form, och den springan motsatta sidoväggen, slutcellens ryggvägg, är 

 ej sällan undulerad på samma sätt som de egentliga epidermiscellernas sidoväggar, 

 fast vida svagare än dessa. De klyföppningarna omgifvande öfverhudscellernas in- 

 Vägg är ofta fästad vid slutcellernas innervägg oinvcxlande närman 1 springan 

 och längre ifrån densamma, en egendomlighet som äfven hos andra arter, der 

 klyföppningarna hafva ett upphöjdt läge, ofta återfinnes (jfr Tab. I, tigg. 

 13 och 14). 



