oo Axel Vinge. 



ojeirm. Särskildt bildar i regeln klyvöppningarnas mer «'Hor mindre U-formiga 

 hjelpcell bakom klyföppningen en starkt blåslik utbugtning, hvilken är rigtad 

 framåt mot klyföppningen ocb hvalflikt öfvertäcker dennas bakersta del. Lika 

 starka, blåslika utbugtningar finnas dock ofta äfven på de öfriga epidermiscel- 

 lerna. Mesofyllets celler hafva ganska tydliga utskott i vertikal rigtning. Högre 

 äro dock dessa bos de följande arterna af samma slägte. Förstärkningsslidan 

 är ofta dubbel; de till endodermis gränsande cellerna äro då rundtorn tjock- 

 vaggiga, oeli de vid sidorna om dessa liggande äro byggda såsom förstärknings- 

 slidans celler hos Adiantum cuneatum. De öfver och under de gröfre knippena 

 liggande grundväfnadscellerna hafva alla rundtorn förtjockade väggar. 



Adiantum Oapillus Veneris L. och trapeziforme L., den förra med 

 3 — 4, den senare med 4 — 5 mesofyllager, ansluta sig nära till Adiantum 

 tenerum. De öfre epidermiscellerna hafva den vanliga byggnaden, och midt 

 öfver och under kärlknippena finnas allmänt 1 — 2 något insänkta, bastlika epi- 

 dermisceller. Eljest är den öfre epidermisytan temligen jemn; den undre är 

 deremot mycket kullrig, ofta med blåsbildningar såsom hos Adiantum tenerum.. 

 Från de undre epidermiscellernas inre vägg utskjuta der och livar cellutskott, 

 som sammanstöta med närmaste mesofyllagers undre cellutskott. En olikhet i 

 mesofyllcellernas form, mindre utpreglad hos förut anförda arter, framträder här 

 tydligare; de öfre, framför allt det öfversta lagrets celler, äro mindre sträckta 

 och hafva kortare och mera intill hvarandra närmade utskott än de undre lag- 

 rens celler, hos hvilka i synnerhet de horisontala utskottens längd är större än 

 i de öfre lagren. Dessa senare celler ined sina horisontala utskott upptaga der- 

 för på ytsnitt ofta en dubbelt så stor yta som de förra. I>et intercellulärä sy- 

 stemet är sålunda ock märkbart kraftigare utyeckladt vid bladets undre än vid 

 dess öfre sida. 



Adiantum affine Willd. afviker till bladets byggnad föga från sist- 

 nämnda art; cellagren äro mindre skarpt begränsade, och de vertikala cell- 

 utskotten äro temligen oregelbundet rigtade, egenskaper som i ännu högre grad 

 utmärka Adiantum macrophyllum. 



Adiantum sethiopicum L. v. chilense Kaulf. Anmärkningsvärdt ai- 

 de tjockväggiga, specifikt mekaniska epidermiscellernas djupt insänkta läge: 



