48 • Axel Vinge. 



aflägsnar sig från densamma (Tab. I, figg. 14 o. 15). Både ytter- och inner- 

 list äro väl utbildade på slutcellerna. Håren hafva förvedade cellväggar och 

 äro dels en- eller flercelliga, längre, mera tjockväggiga och spetsade borsthår, 

 dels smärre, encelliga klubbhår. Cellerna närmast omkring samt öfver och under 

 kärlknippena hafva temligen tjocka, men oförvedade väggar. 



Davallia Novae Zeelandise Colenso. De smala bladflikarne hafva lik- 

 som hos Nephrodium ejf/tsiou v. divergens sträckta celler. De öfre epidermis- 

 cellerna hafva jemnare innervägg än hos de föregående arterna; äfven deras 

 sidoväggar äro mycket obetydligt undulerade. Mesofyllet är i närheten af 

 medelnerven bildadt af 6 — 7, eljest af 4 — 5 lager. Det intercellulära systemet 

 är ganska väl utveckladt; de med bladytan parallela cellväggarne äro mera 

 ojemna än hos föregående arter och bilda ganska ofta låga utskott i vertikal 

 rigtning. Klyvöppningarna hafva mycket vexlande former; än äro de smala, 

 än mycket breda. Borsthår äro i alla händelser sällsynta, men 3 — 5-celliga, 

 mer eller mindre klubblika hår förekomma allmänt. Kristaller tyckas vara 

 mindre talrika än hos Davallia strigosa. — Mycket nära denna art står 

 Dicksonia davallioid.es R. Br.; dess öfre epidermiscellers sidoväggar äro tyd- 

 ligare undulerade; mesofyllagren äro vanligen 4, vid bladkanten 3 — 2. Håren 

 äro kortare. 



Davallia canariensis Smith skiljer sig- från Davallia Novm Zeelandiee 

 hufvudsakligen deri, att epidermiseellernas sidoväggar äro tydligt undulerade, 

 samt att det intercellulära systemet är mera utveckladt. Mesofyllagren äro van- 

 ligen 5 — 6; det öfversta lagrets celler hafva ofta ganska höga, men tätt stälda 

 utskott frän undre väggen; i de understa, mycket lakunösa lagren äro cellerna 

 slingrade ej blott åt sidorna, utan äfven i rigtning uppåt och nedåt. Klyf- 

 öppningarna äro ovala. Kristaller förekomma i stor mängd i synnerhet i de 

 öfre epidermiscellerna. - Dicksonia cicutaria Sw. har mindre litligt undulerade 

 sidoväggar i öfre epidermis samt kraftigare utveckladt mesofyll, men är i öfrigt 

 ganska lik Davallia canariensis. 



Pteris serrulata L. och varr. cristata och tenuifolia. Från bladbygg- 

 naden hos Davallia strigosa skiljer sig dessas deri, att öfverhuden är mera 

 storcellig med djupare och bredare unduleringar af sidoväggarne och starkare 

 yttervägg, samt att det intercellulära systemet är kraftigare utveckladt. Liksom 



