CO 



Bidras till kännedomen om ormbunkarnes bladbyggnad. J« 



Polypodiurn aureum v. areolatum II. B. K. företer åtskilliga skiljak- 

 tigheter från hufvudformen. Afven sido- och innerväggarne på öfverbudscel- 

 lerna (Tah. I, fig. L8) äro förtjockade, stundom till och med mera än ytter- 

 väggen. Vax afsöndras i rikligare mängd särskild! på bladets undre sida, 

 sinn deraf får en mera blågrå färg. Klyföppningarna halva ett djupt insänkl 

 läge. Öfversta mesofyllagrets celler sluta närmare tillsamman. 



Polypodiurn brasiliense Lam. Epidermiscellernas innervägg är föga för- 

 tjockad, och de innehålla kloroplaster i större mängd än hos föregående sam- 

 arter. Mesofyllagren äro — 7, och deras celler hafva tydligare vertikala ut- 

 skott. KlyfÖppningarna .äro cirkelrunda eller bredt ovala. Väfnaden är något 

 lösare än hos Polypodiurn aureum, om hvilken den för öfrigt mycket erinrar. — 

 Från Polypodiurn brasiliense föga skilda, i bladanatomiskt afseende äro Poly- 

 podiurn subauriculatum Bl. v. Reinwardtianum Kzl. och Polypodiurn 

 guatemalense Hk. Älven Neplirodium decursivo-pinnatum Bakek kom- 

 mer densamma ganska nära. Hos denna sist nämnda art finna vi # jemte van- 

 ligen encelliga klubbhår särskildt på den undre bladsidans nerver större och 

 mindre, mera tjockväggiga och spetsade hår, som än äro en- än flercelliga och 

 i senare fallet ofta mycket grofva och mönopodialt grenade. KlyfÖppningarna 

 likna Adiantum-artemas till läge och rönn. 



Asplenium decussatum Sw. Mesofyllet utgöres af 7 — 9 cellager. De 

 öfre lagrens celler äro obetydligl högre än de undres. Väfnaden är närmast 

 lik den, som vi funnit hos Polypodiurn aureum. Kärlknippena omgifvas icke 

 af någon tjockväggig cellslida, men öfverhudscellerna och de närmast intill dem 

 liggande grundväfnadscellerna äro midi öfver och under kärlknippena mera, 

 tjockväggiga Epidermiscellerna innehålla stundom små, kornlika kristaller, 

 men Ar öfre tyckas sakna kloroplaster. Eüyföppningarnas läge är något upp- 

 höjdt. -1 3-celliga klubbhår äro icke sällsynta. 



Asplenium viviparum Peesl är nära lik föregående art. De ("dre epi- 

 dermiscellerna äro mera sträckta och klorofyllhaltiga. Kristaller finnas i epider- 

 miscellerna i stor mängd. 



Nephrolepis cordifolia Bakee afviker föga Iran Asplenium decussatum. 

 Epidermiscellernas innervägg är något förtjockad, sido- och ytterväggarne står- 



