Bidrag till kännedomen om oriiibunkariir* bladbyggnad. "1 



Det närmast underliggande lagrets celler (Tab. Il fig. \~>) äro i jemfö- 

 relse med öfverhudscellerna mycket stora och mera tjockväggiga; på ytsnitt äro 

 de ungefär o — 4 ganger så stora som dessa och på tvärsnitt ungefär dubbelt 

 sä höga som öfverhudscellerna. Sidoväggarne sluta tätt tillsamman, äro djupt 

 undulerade och liksom epidermiscellernas sidoväggar rikt försedda med porer. 

 På de med bladytan parallela väggarne finnas visserligen äfven porer, men de 

 äro här mycket fåtaliga. Innehållet i dessa hypodermaceller är snarlikt epi- 

 dermiscellernas. 



Det klorofyllförande parenkymet utgöres i allmänhet af 4 — 5 lager tunn- 

 väggiga celler af ungefär samma storlek som öfverhudscellerna och är bygdt på 

 samma sätt som hos Polypodium aureum. 



De undre epidermiscellernas innervägg är föga förtjockad. Klyföppningarna 

 äro talrika, och ligga i jemnhöjd med de öfriga undre epidermiscellerna. 



Fru-stärkningsslidan är mindre tjockväggig men i öfrigt temligen lik nämnda 

 Polypodium-&Tts. De öfver och under kärlknippena liggande cellerna äro i större 

 eller mindre mängd omvandlade till bastceller med tjocka, förvedade väggar. 

 Alien förstärkningsslidans samt öfverhudens och hypodermats cellmembraner 

 äro förvedade; svagast är förvedningen vid bladets öfre sida, men tilltager mot 

 den undre och är starkast i de undre epidermiscellernas yttervägg. 



Bårbildningar finnas på båda bladytorna och äro som vanligt allmännast 

 på den undre. De äro ~2 — 3-celliga, enkla hår och antingen svagt klubblika 

 (vanligen 2-celliga) eller mera tjockväggiga, spetsade borsthår. 



Asplenium Nidus L. (Tab. II, figg. 16 -19). 



Öfverhudens och det derintill liggande hypodermats byggnad är redan af 



\Y. Benze *) beskrifven. Bladen äro ganska tjocka och fasta; cellagrens antal 

 är vanligen 9 11, vid den grofva medelnerven ända till Ii- — 15. 



Epidermiscellerna äro små, än något sträckta än mera qvadratiska. lie- 

 ras väggar äro nästan likformig! förtjockade, innerväggen sällan mindre, ofta 

 mera än ytter- och sidoväggarne. Dessa senare äro oaktad! cellernas ringa 

 storlek ganska djupt undulerade samt något starkare förtjockade vid utbugtnin- 

 garna än vid de mellanliggande delarne. Cellerna innehålla en någoi grumös 



') anf. st. b. 16 och 19. 



