bis Axel Vinge. 



protöplasma och en vanligen spolformig cellkärna. Klyföppningarna äro bredt 



ovala och hafva ett ytligt läge. 



Cellagret närmast under öfre epidermis är vanligen ombildadt till ett nå- 

 got tjoekväggigt hypoderma. (Figg. 16 och 17). Dess celler äro stora, lång- 

 sträckta särskildt i närheten af kärlknippena och sluta tätt tillsamman. Väg- 

 garnes förtjockning är ofta ojemn. På tränsversala tvärsnitt genom bladet äro 

 dessa celler nästan ovala och visa något kollenkymatiskt förtjockade väggar. In- 

 nehållet liknar epidermiseellernas. Der och livar är en cell ur detta lager mera 

 utplattad, lägre än de öfriga, och då är vanligen äfven den under densamma 

 liggande cellen tjock väggig, ingår i hypodermat. Ofta åter är hypodermacel- 

 lernas innervägg relativt tunn, och detsamma kan äfven i mindre eller högre 

 grad vara fallet med deras sidoväggar, mellan hvilka dä intercellularspringor 

 kunna sträcka sig upp till epidermis; dessa celler innehålla kloroplaster, och så- 

 lunda finnas alla grader af öfvergångsformcr mellan de egentliga hypoderma- 

 eellerna och klorofyllparenkymets celler. Ej sällan afbrytes till och med hypo- 

 derniats kontinuitet af celler af alldeles samma beskaffenhet, som eljest utmär- 

 ker cellerna i lagret närmast under hypodermat. De äro här tunnväggiga, plat- 

 tade, af vexlande form, vanligen något sträckta liksom hypodermacellerna fast 

 sällan så mycket som dessa, och innehålla kloroplaster i stor mängd. Deras 

 sidoväggar äro inbugtade, så att intercellularum uppkomma mellan dem (tig. 

 IS), och detta lager liknar närmast det öfversta mcsofyllagret hos Davallia stri- 

 ijosa; inbugtningarna äro dock mera skarpvinkliga och cellerna mera kantiga. 

 De yttre och inre väggarne äro jemna. I de följande lagren blifva efter hand 

 cellväggarne tjockare, kanske mest der de gränsa intill intereellularrum, hvilkas 

 storlek för öfrigt på vanligt sätt tilltager mot den undre bladsidan (Hg. 19). 

 Vertikala cellutskott saknas i de undre sä väl som i de öfre lagren. Det när- 

 mast intill undre epidermis liggande lagrets celler äro ganska tjockväggiga, 

 ungefär som öfre hypodermats, och sluta vanligen tätt tillsamman utom midt 

 öfver klyföppningarna. De bilda sålunda ett undre hypoderma, som dock är 

 mindre differentieradt frän närliggande mesofyllåger än det öfre. 



Omkring kärlknippena tinnes en enkel eller dubbel slida af långsträckta 

 celler, som hafva rundtorn förtjockade men oförvedade väggar. Äfven öfverhudens 

 och grundväfnadens cellväggar äro oförvedade. 



Både i öfverhudens och i mesofyllets celler finnas vanligen en eller några 

 f;i ganska stora kristaller, hvilka oftast hafva sin plats vid cellernas basala ända. 



