Bidrag' till kännedomen om ormbimkarnes bladbyggnad. 6." 



Asplenium furcatum Thbg erinrar genom cellernas sträckta form om 

 Asplenium bipartitum. Cellagrens antal är 7 — '.). Såsom hos föregående art 

 bildar lagret under öfre epidermis ett tjockväggigt hypoderma, som duck liksota 

 hos denna än afbrytes, än åter kan förstärkas af celler ur det underliggande 

 lagret. Hypodermats cellväggar äro l l / 2 — 2 gånger så tjocka som öfverhudscel- 

 lernas sidoväggar. Det klorofyllförande parenkymets celler hafva ungefär samma 

 form som hos Aspi. bipartitum, men äro ide öfré lagren öfverallt tunnväggiga, i 

 de undre mera tjockväggiga, dock ej sällan ojemnt förtjockade. Små kristaller 

 finnas i icke ringa antal särskildt i öfverhudens celler. 



Aspidium capense Wtlld. Cellagren i bladet äro omkring 11. Öfre 

 epidermis utgöres af små, plattade, föga sträckta celler med föga undulerade 

 sidoväggar. Derunder kommer ett enkelt (dier dubbelt hypoderma, hvars celler 

 ärn af epidermiscellernas höjd och vanligen äfven af deras bredd, men i all- 

 mänhet åtminstone dubbelt sä långa som dessa samt något mera tjockväggiga. 

 Lagret öfver undre epidermis tenderar till att bilda, ett hypoderma, som dock är 

 något bättre differentierädt endast under kärlknippena. Den egentligen kloro- 

 fyllförande väfnadens celler äro tunnväggiga och hafva utskott äfven i vertikal 

 rigtning; de öfre lagrens celler äro något högre, och deras cellutskott tätare 

 stälda än de undre lågrens. Små kristaller förekomma i riklig mängd. 



Asplenium lucidum Forst, är till sin bladbyggnad ganska lik AspJ<- 

 nium Nidus. Hypodermat är dock i allmänhet något svagare differentierad! 

 än hos denna, dess cellväggar äro föga förtjockade, och cellernas innehåll är 

 mera Idorofyllhaltigt. Blott närmare bladkanterna äro dess celler mera. tjock- 

 väggiga; här är det ofta bildadt af 2 — 4 lager och sträcker 8ig äfven något 

 öfver på bladets undre sida, der eljest tjockväggiga grundväfnadsceller saknas utom 

 midt under kärlknippena. De undre mesofyllagrens celler äro relativt tunnväg- 

 i. Epidermiscellernas sidoväggar äro i sin inre del föga vågiga, utåt der- 

 emot tätt undulerade; derför finnas här ock såsom vanligt i dylika, fall porer i 

 kanten af ytterväggen, hvilka emellertid äro låga och breda och frän bladytan 

 ~<-<\>\;i föga markerade. Innehållet i epidermiscellerna är mera klorofyllhaltigt 

 än hos Asplenium Nidus, och små, kornlika (dier Btafformiga kristaller äro ho- 

 pade viil deras främre ända. AlVcn i mesofyllets celler anträffas kristaller. 



