Bidrag till kännedomer om ormbunkarnas bladbyggnad. 65 



än innerväggen, men på de öfre minst dubbelt så tjock som denna. Sidoväg- 

 garne äro på vanligt sätt undulerade och något ojemnt förtjockade, nemligen 

 -a att utbugtningarna äro något tjockväggigare än de mellan dem liggande de- 

 larne. Kärnan är rund. Klyföppningarna äro ovala och ligga i jemnhöjc] med 

 sina grannceller; ganska allmänt förekomma låga lokala förtjockningar på slut- 

 cellernas ryggväggar. 2-celliga klubbhår äro ej sällsynta på bladets undre sida 

 men fåtaliga j>;i den öfre. 



Mesofyllagren äro vanligen 5. Öfverstå lagrets celler äro temligen tunn- 

 väggiga och såsom nyss nämnts ungefär isodiametriska, ofta till och med något 

 mera utvecklade efter höjd- än efter breddiametern. Deras sidoväggar Kilda 

 inbugtningar mot cellumen (fig. 2), till antalet 2 — 4 på hvarje cell. utvik- 

 ningarna sträcka sig i regeln öfver sidoväggarnes hela böjd, äro inåt mot cell- 

 lumen trängre, utåt bredare och upptaga vanligen 1 j i — '/., af cellens hela bredd; 

 de fortsättas som det tyckes alltid på den öfre och den undre väggen, så att, 

 allt efter antalet och läget af invikningarna på sidoväggarne, 2 — 4 likstora 

 eller olikstora och i tvärgenomskärning rundade vertikala utskott uppkomma, 

 hvika vanligen på den öfre sa väl som den undre sidan upptaga ungefär \ :J af 

 af cellhöjden och än gränsa omedelbart intill hvarandra än äro öfveralli skilda 

 af luftspringor. Blandade med dessa typiska armpalissadceller ser det på tvär- 

 snitt genom bladet ut som om enkla pabssadceller skulle förekomma, till storlek 

 och form motsvarande armarne hus de förra. Säkerligen äro dock dessa icke 

 Bjelfständiga celler utan endast delar af armpalissadceller, sä genomskurna, 

 att förbindelsen med granncellerna icke kan iakttagas. 1 de följande lagren äro 

 cellerna något lägre och efter hand mera. utbredda, såsom synes af figg. '•'> —6. 

 Det intercellulära systemet är som vanligt allt kraftigare utveckladt mot bladets 

 undre sida; cellutskotten, både de horisontala och de vertikala, sta mera i sär 

 och äro, hvad de förra angår, något längre, livad de senare åter beträffar, nå- 

 got kortare än i öt'versta lagret. I'a samma gång ökas emellertid cellväggar- 

 nes tjocklek i det undre mesofyllet. Membranlister förekomma temligen all- 

 mänt på mesofyllets celler och äro ofta ganska breda samt visa sig då som 

 tydliga duplikaturer af cellväggen. Blott de gröfre kärlknippena omgifvas af 

 en förstärkningsslida, som dock är svagt differentierad, och endast det gröfsta 

 midtknippet är genom några få, mera tjockväggiga och sträckta celler förbun- 

 det med öfre epidermis. Inga öfverhuds- eller grundväfnadsceller bafva för- 

 vcilade väggar. 



Lm ds Univ. Ärsskr. Tom. XXV. 9 



