Bidrag till kännedomen om ormbunkarnas bladbyggnad. t>7 



Cheilanthes microphylla Sw. bar korta, af 5 7 celler bildade enkla 

 hår och kommer visserligen nära föregående art, men förmedlar ock genom mera 

 sträckta och ej så höga celler öfvergången lill den i närheten af Adiantum- 

 arterna stående Cheilanthes hirta. 



Nothochlaena tenera Gill. Liksom hos sistnämnda Cheilanthes-art äro 

 här epidernüscellerna något sträckta; deras yttervägg är på både öfre och un- 

 dre bladsidan starkt utåthvälfd, och klyföppningarna få derigenom ett skenbart 

 insänkt läge. Mesofyllet utgöres af '■'> - i cellager och är synnerligen lakunöst 

 bygdt, men i hufvudsak likt de föregående arternas; öfversta lagrets celler äro 

 vanligen ungefär isodiametriska, ej sällan dock någoi bredare och hafva djupa 

 (tcli breda invikningar på den öfre väggen, mindre djupa på den undre; de 

 förra gå ofta ända ned till ' ■,- ■--,., af cellhöjden, de senare kunna till och med 

 saknas. De undre lagren bestå af mera utplattade celler med låga utskott i 

 vertikal rigtning, men temligen långa i horisontal. 



Anm. Hvad ile trenne sist anförda arterna beträffar, är det förenadt med ganska 

 stora vanskligheter att bestämdl afgöra, huruvida icke verkliga palissadceller förekomma i 

 il"t öfversta mesofyllagret. Möjligt är ock att så verkligen är förhållandet. Då emellertid 

 med säkerhet armpalissadceller liiir förekomma, har jag funnit skäligt att ställa dessa ar- 

 ter närmast Peltea rotunåifolia, hos hvilken som ofvan nämnts alla' det öfversta lagrets 

 celler synas vara armpalissadceller. 



Aspidium (Cyrtomium) falcatum Sw. 



I I-'. A-KESCHOUGS ofta citerade arbete är (sidd. 206—207) redogjordt för 

 bladbyggnaden hos denna art. Såsom af denna, beskrifning framgår skiljer sig 

 densamma Iran ofvan anförda Blechnum-a,rteT8, om hvilken den i flere afseen- 

 deii erinrar, dels genom öfverhudscellerna8 mindre sträckta form, dels genom 

 byggnaden af cellerna i de öfversta och speciell i det öfversta af de ( >— 11 

 lager, som bilda mesofyllet; dosa celler äro nemligen här oftast tratt- eller 

 någoi timglaslika, ungefär isodiametriska eller ej sällan med större höjd än 

 bredd, och endast undantagsvis mera plattade. I öfrigi må hänvisas till nämnda 

 beskrifning. 



De undre epidermiscellernas väggar äro förvedade, de öfres blott svagt; ej 

 sillan äro äfven de undre mesofyllaerens cellväggar någoi förvedade i synner- 



