bo Axel Vinge. 



het i närheten af kärlknippena. Vid de gröfre kärlknippena äro några af de 

 intill epidermis liggande cellerna försedda med förtjockade och förvedade väg- 

 gar. Pörstärkningsslidan är föga differentierad. 



Temligen långa, enkla och tunnväggiga samt flercelliga hår finnas strödda 

 på båda bladytorna. 



Aspidium (Oyrtomium) juglandifolium Kze och caryotideum Wall. 

 närma sig mera än föregående art till den för Blechnum-axterna, utmär- 

 kande bladbyggnaden. Hos den förra äro mesofyllagren vanligen 7, hos den 

 senare 9. De öfre lagrens celler äro vanligen isodiametriska eller mera utplat- 

 tade; sällan är höjden större än bredden. I de undre lagren förekomma verti- 

 kala cellutskott allmännare än hos föregående samart, hvarigenom väfnaden blir 

 mera. spongiös. Intercellularrummen mellan det öfversta lagrets celler nå vanligen 

 ända upp till epidermis, och äfven ytterväggen på dessa celler kan stundom bilda 

 inbugtningar mot cellumen. De öfre epidermiscellernas yttervägg är i synner- 

 het hos C. caryotideum starkt vågformigt utbugtad, de undres är mera jemn. 

 Hos C. juglandifolium hafva trikomerna en egendomlig form; strax ofvan ba- 

 sen äro de tjockast samt här bildade af 2 — 3 celler vid sidan om hvarandra; 

 den undre, kortare delen Och den öfre, längre äro deremot som vanligt bildade 

 af enkla celler, radade öfver hvarandra. Membranlister på mesofyllets celler 

 äro mycket vanliga. 



Nephrodium Sieboldii Hk. Cellagren äro 8 — 10, och mesofyllet är syn- 

 nerligen lakunöst bygdt; öfversta mesofyllagrets celler äro tratt- eller armpalis- 

 sadlika med invikningar pii sidoväggarne samt på undre väggen; intercellular- 

 rummen mellan dessa celler nå ända upp till epidermis. Membranlister äro 

 allmänna och ofta mycket höga samt lätta att iakttaga. De öfre epidermiscellerna 

 äro föga sträckta, samt innehålla vanligen icke klorofyll och hafva ej obetyd- 

 ligt förtjockade väggar; ytterväggen bildar vid cellens apikala ända ofta en 

 starkt blåslik utlmgtning. De undre epidermiscellerna hafva jemn yttervägg, 

 tunnare sido- och innerväggar samt äro rika på kloroplaster; deras väggar äro 

 vanligen svagt förvedade. Perlbandslika har, sammansatta af 4 — 5 rundade 

 celler och ett af ett par smalare celler bildadt skatt, förekomma glest på den 

 undre Uadvtan. 



