Bidrag till kännedomen om ormbunkarnas bladbyggnad. 69 



Lomaria Patersoni SpEENa och Banksiilliv. Öfversta mesofyllagrets celler 

 ii i< > hos den förra oftast trattlika, hos den senare något mera ut plattade, hvari- 

 genom således denna närmar sig till den egentliga Blechnum-typen. I synner- 

 het den senare har derjemte en mindre lakunös mesofyllväfnad än ofvan nämnda 

 Cyrtoniium-arter. Trikomerna äro Liksom hos flertalet Asplenium-arter 2-ceÄiga 

 klubbhår med nära klotfbrmig ändcell. 



Asplenium vulcanicum Blume. Mesofyllets byggnad står ganska nära 

 Cyrtotnium-artenias] det öfversta lagrets celler äro vanligen något sträckta vin- 

 kelrätt mot bladytan samt oftast mer eller mindre trattlika. De undre lagrens 

 celler äro utplattade utan eller med mycket låga vertikala och med jemförelse- 

 vis korta horisontala utskott; väfnaden är derför här tätare än hos Cyrtomium- 

 artema, och de undre cellerna äro ej sa utbredda. Öfverhudscellernas byggnad 

 afviker mera frän dessas; de öfre epidermiscellerna äro teraligen små, och deras 

 sidoväggars inre del är vanligen jemn, icke undulerad, den yttre deremot tätt 

 och fint vågig, och vid dessa små utbugtningar finnas små, men ganska tydliga 

 porer i ytterväggen. De undre epidermiscellerna äro större och hafva sido- 

 väggarne äfven i deras inre del undulerade med tilltagande undulering utåt. 

 kristaller finnas ofta i epidermiscellerna i icke ringa mängd. 



Asplenium Belangeri K/.i:. De mycket smala yttersta bladflikarne äro 

 vid di-n fertila sidan om nerven sammansatta af blott 4 — 5 cellager, på mot- 

 satta sidan af (1 — 7. Epidermis är byggd som hos föregående art. Sä ock 

 mesofyllet, livars öfversta lagers celler dock äro mindre höga, fast visserligen 



af något trattlik form. 



Polypodium angustifolium Sw. (Tal». Ill, lig. ti). 



Bladen äro tjocka och köttiga, och den af 7 —9 cellager bildade mesofyll- 

 väfnaden är storcellig tuen ganska tät. 



Epidermiscellerna äro, särskildt de öfre, mycket utplattade och låga samt 

 hafva en synnerligen starkt förtjockad yttervägg; denna ensam upptager vanligen 

 eller stundom ännu större' del af epidermiscellens hela tvärsnitt. De undre 

 epidermiscellernas yttervägg är ej sällan något starkare förtjockad än deöfres. Inner- 

 väggen är relativt tunn och lik-om ytterväggen ganska jemn. Sidoväggarne äro myc- 

 ket låga och i sin yttersta del djupare undulerade än inåt, någol förtjockade och rikt 



