12 K. RYGH. [1906 



maa man være meget forsigtig med at henføre røser efter deres 

 ydre udseende eller noget eiendommeligt ved deres beliggenhed til 

 denne tid. Men for disse 5 røsers vedkommende er ikke alene 

 beliggenheden i række med røserne med oldsager, men endnu mere 

 deres indre bygning afgjørende for at henføre dem alle til samme 

 ht)vedperiode. Det var saaledes en efter norske forhold enestaaende 

 stor samlet broncealders gravplads, som hermed var afdækket paa 

 gaardene Todnes. Jeg antog dengang, at dette gravfelt dermed 

 var helt gjennemsøgt, bortseet fra, at der kunde være levninger 

 eller grundlag af tidligere bortførte røser, som kunde give anled- 

 ning til iagttagelser og mulig ogsaa til fund. Der er nemlig flere 

 spor til, at der har været flere røser, som dels under jorddyrkning, 

 dels maaske ved benyttelse af stenen er blevne afjevnede, saaledes 

 navnlig i mellemrummet mellem gruppen ved den østre gaard og 

 den enkelte røs ved den vestre, og ligeledes i nordøst for den østre 

 gaard, under skogkanten og langs den vei, som her gaar ned til 

 sjøen. Jeg var vistnok ogsaa dengang opmerksom paa, at der 

 søndenfor den tvertover halvøen gaaende lavning, i Holanmarken, 

 var endel røser, som det dog ikke i den tætte skog var saa let 

 at faa oversigt over og heller ikke let at skjelne fra de mange 

 fjeldknauser i marken. Men særlig paa grund af deres lave belig- 

 genhed (efter øiemaal antog jeg dem for at ligge adskilligt lavere, 

 end det nu ved opmaaling har vist sig at være tilfældet) formodede 

 jeg, at de skrev sig fra en yngre tid. Og jeg blev desuden i de 

 nærmest følgende aar optaget med undersøgelser i Skatval sogn i 

 Stjørdalen. 



I eftervinteren 1905 blev en af disse røser i Holans mark 

 (XIII paa kartet) udkjørt af jernbaneanlægget til anvendelse af ste- 

 nen som puksten paa jernbanelinjen, uden at der blev sendt nogen 

 meddelelse derom til museet eller til foreningen for fortidsmindes- 

 merkers bevaring. Da jeg ud paa vaaren kom til stedet, var kun 

 endel af bundlaget og et stykke af røsen paa den søndre side til- 

 bage. Men jeg fik dog indhentet nogenlunde udførlige under- 

 retninger om dens bygning. Skjønt den havde seet ud til at være 

 meget høi, havde den dog kun ringe dybde, da den var lagt paa 



